Ухвала
 
18 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 761/3464/20
провадження № 61-7960ск22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у складі колегії суддів: Немировської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. 
 
Позовна заява мотивована тим, що позивачем було надіслано на адресу відповідача заяву від 03 грудня 2019 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», у якій позивач вимагав від відповідача добровільно виконати належним чином судові рішення від 13 листопада 2018 року та від 13 лютого 2019 року. Однак, у строки встановлені законом відповідач не повідомив позивача про результати розгляду його заяви і не надав відповідну відповідь. На думку позивача зазначена бездіяльність відповідача є незаконною, а тому з метою захисту свого порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду з цим позовом.
 
ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відповіді про розгляд його заяви від 03 грудня 2019 року та зобов`язати відповідача письмово повідомити його про результати перевірки заяви від 03 грудня 2019 року.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року у складі судді: Волошина В. О., позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 03 грудня 2019 року. Зобов`язано акціонерне товариство «Агропросперіс Банк» протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати ОСОБА_1 вичерпну відповідь на його заяву від 03 грудня 2019 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
17 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до цього суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції є завідомо незаконною та необґрунтованою. Підставами для її скасування є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, які апеляційний суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд не з`ясував, що письмове звернення позивача до банківської установи не передбачене Законом України «Про виконавче провадження», яким не передбачено порядок розгляду звернень громадян до банківських установ. Суд не з`ясував, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок банківської установи виконувати законне судове рішення на підставі письмового звернення громадянина ОСОБА_1 . Висновок апеляційного суду про те, що розгляд банківською установою заяви ОСОБА_1 регулюється Законом України «Про виконавче провадження» неправильний.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання неправомірною бездіяльності щодо ненадання відповіді про розгляд заяви та зобов`язання письмово повідомити про результати перевірки заяви. Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для позивача, оскільки апеляційний суд порушив право позивача на справедливий суд та порушив принцип верховенства права.
Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для позивача.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга. подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков