ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №587/3015/17 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/461/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Авраменка Олександра Вікторовича
на рішення  Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Степаненка О.А., в приміщенні Сумського районного суду Сумської області, 

ВСТАНОВИВ:  
У жовтні 2017 рокуОСОБА_1 через свого представника – ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , треті особи: Біловодська сільська рада Сумського району Сумської області Сумська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 ; встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , один місяць з дня набрання рішенням законної сили.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 . Після її смерті всі документи залишилися у ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . 
Приблизно у травні 2016 року позивача повідомили із сільської ради с. Біловоди Сумського району Сумської області, що дружина померлого брата ОСОБА_6 – ОСОБА_7 зверталася до них з приводу прийняття спадщини ОСОБА_5 . Позивач мав намір звернутися до нотаріальної контори з метою з`ясування наявності заповіту матері, однак в червні 2016 року він захворів, декілька разів перебував на стаціонарному лікуванні і не мав можливості пересуватися. Після звернення його доньки до нотаріальної контори було отримано дублікат заповіту ОСОБА_5 , відповідно до якого вона заповіла все своє майно йому та його братам: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 , та земельний пай в с. Біловоди. Його брати спадщину у встановлений законодавством строк не прийняли.
Вважає, що він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок тривалої хвороби не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.
Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.
Сумський районний суд Сумської області рішенням від 20 грудня 2017 року визначив ОСОБА_1 додатковий строк терміном в один місяць з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_3 , через свого представника – адвоката Авраменка Олександра Вікторовича, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 1999 року по день смерті ОСОБА_5 проживала разом із ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 здійснював догляд за матір`ю та здійснив її поховання. За життя ОСОБА_5 . ОСОБА_6 допомагав їй з оформленням права власності на земельні паї, а після її смерті завершив процес і у липні 2003 року отримав державні акти на право власності на земельні ділянки. Оскільки ОСОБА_6 постійно проживав разом із ОСОБА_5 та вступив в управління спадковим майном, він фактично прийняв спадщину відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, однак не оформив право власності на спадкове майно. 
Наголошує на тому, що ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги за законом після померлого батька ОСОБА_6 . Вона прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала зі спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляла про відмову від неї. 
Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Натомість клопотань про залучення ОСОБА_3 як співвідповідача позивач не заявляв, хоча йому було відомо, що його покійний брат також прийняв спадщину, однак за життя не встиг її оформити, а також, що у померлого брата є спадкоємці.
Визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини впливає на права та інтереси ОСОБА_3 , як спадкоємиці першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 , однак її не було залучено до участі у справі як співвідповідача.
       Вказує на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не перевірив наявність у померлого ОСОБА_6 спадкоємців, не вирішив питання про залучення до участі у справі всіх заінтересованих осіб. 
       Вважає, що судом не враховано вимоги законодавства та судової практики, згідно яких за спірними правовідносинами єдиною підставою для поновлення пропущеного строку є поважність причин його пропуску. На думку скаржниці, суд дійшов помилкового висновку, що поважною причиною пропуску для прийняття спадщини ОСОБА_1 було те, що мати перед смертю проживала у брата ОСОБА_6 та всі документи залишилися у його сім`ї, а також те, що коли позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини – він тяжко захворів.
       Звертає увагу суду на те, що лише позивачу було відомо про відкриття спадщини та існування заповіту. Він знав, що батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , так як проживав разом з нею та здійснив її поховання, однак тільки через 17 років позивач заявив вимогу про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Від Сумської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.
Від Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області також надійшла заява, в якій просить справу слухати без участі представника селищної ради.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 – адвоката Авраменка О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Титора Р.М., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кияниця Сумського району Сумської області померла ОСОБА_5 (а. с. 10).
За життя ОСОБА_5 склала заповіт 11 серпня 1984 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Біловодської сільської ради народних депутатів Сумського району Сумської області Денисенко Г.М., яким все свої майно заповіла синам ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 12).
Згідно довідки виконавчого комітету Біловодської сільської ради Сумського району від 31 липня 2017 року ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті зареєстрована в житловому будинку одна, сільській раді про факт прийняття спадщини спадкоємцями невідомо, заповіт від імені ОСОБА_5 у виконкомі Біловодської сільської ради зареєстрований в реєстрі за № 44 від 11 серпня 1984 року, який не змінювався і не відмінявся (а. с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а. с. 11).
Представниця ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 зверталася до відділу поліції із заявою з приводу відмови ОСОБА_7 надати їй оригінал Державного акту на земельний пай на ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).
Згідно відповіді Сумської районної державної нотаріальної контори від 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 не подавав заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 до шести місяців з дня відкриття спадщини, документи про вступ в управління та володіння спадковим майном також не було надано. Йому було запропоновано звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 15).
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що викладені позивачем причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини слід вважати поважними, а тому є підстави для визначення йому додаткового строку в один місяць, що буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.
Проте погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не можна, так як суд дійшов його з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.
Як вже було зазначено вище, за життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла синам ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що його мати ОСОБА_5 перед смертю проживала у брата - ОСОБА_6 і всі документи на спадкове майно залишилися в сім`ї брата. Крім того, відповідно до довідки Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області від 27 березня 2001 року ОСОБА_6 здійснив поховання ОСОБА_5 (а. с. 65). ОСОБА_6 займався оформленням права власності ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 5,66 га, 0,39 га, 0,46 га, та після її смерті отримав державні акти на право власності на земельні ділянки (а. с. 67-69). Після смерті ОСОБА_6 вказані державні акти зберігаються в його родині. 
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. 
Згідно положень ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої 
обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Пунктом 1) ч. 1,ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння 
спадковим майном. 
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 
шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, чинної на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово -будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.
У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. 
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а. с. 62).
Позивач визнає ту обставину, що ОСОБА_5 перед смертю проживала разом з сином ОСОБА_6 . Крім того у ОСОБА_6 після смерті матері були наявні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки. Отже, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ОСОБА_6 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 . Однак за життя, не оформив свої спадкові права.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а. с. 64).
Відповідно до довідки Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області від 17 червня 2021 року, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до смерті, на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 . За вищевказаною адресою разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_7 – дружина, ОСОБА_8 – дочка, ОСОБА_9 – дочка, ОСОБА_10 – онука, ОСОБА_11 – онук (а. с. 66).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, важається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
       З апеляційного скаргою до суду звернулася дочка померлого ОСОБА_6 – ОСОБА_3 , раніше мала прізвище ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), яка відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги за законом та в установленному законом порядку прийняла спадщину після батька ОСОБА_6 .
Оскаржуване рішення впливає на її права як спадкоємиці за законом. 
Крім того, на момент смерті ОСОБА_6 з ним за однією адресою були зареєстровані й інші особи, які є спадкоємцями першої черги.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , не перевірив наявність у померлого ОСОБА_6 спадкоємців, не з`ясував чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття та не роз`яснив позивачу право заявити клопотання про залучення у справі всіх співвідповідачів. 
У відповідності до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Суд не наділений самостійним правом, без відповідного клопотання позивача, залучати в якості співвідповідача іншу особу.
Отже, у випадку, коли належний відповідач не був залучений до участі у справі, суд першої інстанції мав закінчити розгляд справи та відмовити у позові. Така відмова у задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належного кола відповідачів.
За встановлених обставин оскаржуване рішення на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
При цьому колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має право відповідно до положень ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_5 , подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу, а в разі наявності перешкод в оформленні спадщини у нотаріуса, звернутися до суду з відповідним позовом до належного кола відповідачів.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Авраменка Олександра Вікторовича задовольнити.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 червня 2022 року. 

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко