ПОСТАНОВА
Іменем України

19 травня 2022 року 
Київ
справа №160/16943/20
провадження № К/9901/46555/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, за участю третьої особи - Дисциплінарного уповноваженого асоціації приватних виконавців України ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акту, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Бишевської Н. А., суддів: Добродняк І. Ю., Семененка Я. В.
І. Суть спору
1. У грудні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі також - Мін`юст), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі також - Дисциплінарна комісія), за участю третьої особи - Дисциплінарного уповноваженого асоціації приватних виконавців України ОСОБА_4, в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії Мін`юсту, які полягають у здійсненні контролю за виконанням судового рішення шляхом розгляду скарги боржника ОСОБА_2 на рішення та дії (процесуальні дії) приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року) щодо виконання судового рішення;
1.2. визнати протиправними дії Мін`юсту, які полягають у внесенні 16 жовтня 2020 року до Дисциплінарної комісії подання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року);
1.3. визнати протиправним та скасувати оформлене протоколом № 43 від 22 жовтня 2020 року рішення Дисциплінарної комісії в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
1.4. визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 06 листопада 2020 року № 3871/5, яким введено в дію оформлене протоколом № 43 від 22 жовтня 2020 року рішення Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що до Дисциплінарної комісії надійшла скарга ОСОБА_2 на дії позивача як приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 60005068.
Вказує, що за результатами проведеної позапланової перевірки діяльності  приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 . Дисциплінарною комісією ухвалено рішення від 17 серпня 2020 року, яким задоволено подання Міністерства юстиції України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Позивач стверджує, що всі дії в рамках виконавчого провадження ним здійснювались у чіткій відповідності до вимог законодавства, чинного на момент вчинення відповідної дії.
Вважаючи рішення Дисциплінарної комісії щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності необґрунтованим, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про його скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Відповідно до посвідчення від 05 березня 2019 року № 0312 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 здійснює діяльність приватного виконавця у виконавчому окрузі м. Києва.
4. 09 вересня 2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 60005068 з примусового виконання виконавчого листа № 199/1917/19, виданого 04 вересня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором відступлення права вимоги від 15 серпня 2017 року в сумі 84830,00 грн., судовий збір в сумі 843, 30 грн.
5. Постанова винесена на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та додатку роз`яснення до заяви про відкриття виконавчого провадження, у які зазначено місцезнаходження майна (грошових коштів) боржника, а саме кошти на поточному рахунку, який знаходиться у АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.
6. Згідно з виконавчим листом, адресою проживання боржника є АДРЕСА_1 .
7. У заяві стягувача від 05 вересня 2019 року зазначено місцезнаходження майна (грошових коштів) боржника, а саме: кошти на поточному рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк».
8. 08 липня 2020 року до офісу приватного виконавця ОСОБА_1 за вхідним номером 1611 надійшла заява боржника від 06 липня 2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року по справі № 199/1917/19, відповідно до якої Дніпровським апеляційним судом ухвалено відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення, за яким видано виконавчий документ.
9. Таким чином 09 липня 2020 року на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.
10. Внаслідок проведеної Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 , ініційованої за скаргою ОСОБА_2 , складено довідку від 07 вересня 2020 року згідно з якою приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 60005068 порушено вимоги частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем здійснено виконавчі дії не за місцем виконання рішення.
11. За результатами розгляду подання Міністерства юстиції України, Дисциплінарною комісією вирішено задовольнити подання Мін`юсту про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
12. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 19 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року , позовні вимоги задовольнив частково.
12.1. Визнав протиправним та скасував оформлене протоколом № 43 від 22 жовтня 2020 року рішення Дисциплінарної комісії в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
12.2. Визнав протиправним та скасував наказ Міністерства юстиції України від 06 листопада 2020 року № 3871/5, яким введено в дію оформлене протоколом № 43 від 22 жовтня 2020 року, рішення Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України 13 травня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
12.3. В решті позову - відмовлено. 
13. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що на момент відкриття приватним виконавцем ОСОБА_1 виконавчого провадження №660005068 у вересні 2019 року, від приватного виконавця не вимагалося отримання від боржника документального підтвердження знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Разом з тим, на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не зобов`язаний перевіряти достовірність відомостей, що надає стягувач. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
14. Зазначена позиція підтримана Третім апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
15. Представник Міністерства юстиції України подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
У касаційній скарзі автор зауважує на тому, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень застосовано положення статей, 4, 24 Закону України «Про виконавче провадження» без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 червня 2021 року у справі № 905/2214/14, від 31 серпня 2021 року у справі № 420/10502/20, від 09 вересня 2021 року у справі № 160/1611/21 стосовно відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника.
16. Верховний Суд ухвалою від 21 лютого 2022 року відкрив касаційне провадження за скаргою Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
17. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 1403-VIII).
20. Відповідно до статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
21. Статтею 37 зазначеного Закону обумовлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
22. Контроль за діяльністю приватного виконавця відповідно до частини першої статті 34 Закону № 1403-VIII здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
23. Частиною третьою, четвертою та сьомою статті 34 вказаного Закону передбачено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.
Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
24. Аналогічні положення містяться у пункті 19 Розділу ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 3284/5).
25. За змістом пункту 26 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки.
26. Пунктом 29 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 визначено, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.
27. Положеннями статті 38 Закону № 1403-VIII визначено, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
28. Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.
Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.
До складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України. Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців. Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України.
Головою Дисциплінарної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України.
Строк повноважень членів Дисциплінарної комісії становить два роки.
Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі призначення не менше семи членів комісії.
Рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.
На засіданні Дисциплінарної комісії мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та засобів масової інформації.
29. За приписами статті 40 Закону № 1403-VIII дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги. У такому разі перебіг строку, передбаченого частиною першою цієї статті, зупиняється до набрання судовим рішенням законної сили.
Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності: 1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги; 3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.
Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
30.  Відповідно до статті 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.
Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.
VI. Позиція Верховного Суду
31. Аналіз наведених правових норм свідчить, що прийняттю рішення про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення передує проведення заходів контролю у вигляді, зокрема позапланової перевірки, за результатами якої Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності з урахуванням довідки та пояснень приватного виконавця.
32. При цьому однією з підстав для проведення позапланової перевірки є письмове звернення учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.
33. Слід зазначити, що під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких слугувала підставою для здійснення таких перевірок.
34. У справі, що розглядається, підставою для проведення позапланової перевірки позивача слугувала скарга ОСОБА_2 , який є боржником у виконавчому провадженні № 60005068.
35. Системний аналіз статей 38, 40, 41 Закону № 1403-VIII дає підстави для висновку, що приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. 
36. Накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця здійснюється Дисциплінарною комісією, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
37. Предметом спору у цій справі є притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
38. Підстава для звернення боржника зі скаргою зумовлена діями ОСОБА_1 як приватного виконавця у виконавчому провадженні № 60005068 щодо здійснення ним виконавчих дій не за місцем виконання судового рішення.
39. З аналізу частини сьомої статті 34 Закону № 1403-VIII вбачається, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія приватних виконавців має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що, в свою чергу, і є мотивом для прийняття рішення про зупинення діяльності приватного виконавця.
40. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі №2040/6763/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 420/11224/20.
41. Предметом позову цієї справи є питання правомірності прийняття Дисциплінарною комісією рішення, оформленого протоколом № 43 від 22 жовтня 2020 року, щодо застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
42. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій, серед іншого, виходили з приписів пункту 3 розділу 11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, який станом на 09 вересня 2020 року, тобто на момент відкриття виконавчого провадження № 660005068, мав редакцію: «у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження)».
Суди зазначили, що при пред`явленні стягувачем виконавчого листа 199/1917/19 приватному виконавцю надано роз`яснення, про те, що у боржника є кошти на поточному рахунку в АТ КБ «Приватбанк», який знаходитися у м. Києві. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 09 вересня 2020 року наданої приватним виконавцем станом на 09 вересня 2019 року, тобто на день відкриття виконавчого провадження, боржник ОСОБА_2 мав відкриті поточні рахунки в цьому банку.
З огляду на наведене, суди дійшли висновку, що на момент відкриття приватним виконавцем ОСОБА_1 виконавчого провадження № 660005068 у вересні 2019 року від приватного виконавця не вимагалось отримання від боржника документального підтвердження знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого органу приватного виконавця. На момент відкриття виконавчого провадження позивач не повинен був перевіряти достовірність відомостей, що надає стягувач. Відкриття виконавчого провадження проводиться виключно, виходячи з відомостей, вказаних стягувачем у заяві про примусове виконання рішення та зазначених у виконавчому документі, - виконавець, в силу положень норм Закон, до відкриття виконавчого провадження змушений керуватись тільки поданими стягувачем документами. Інших повноважень чи прав виконавця на здійснення виконавчих дій та встановлення місця проживання та перебування боржника до відкриття виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження » не передбачає. Таким чином, маючи інформацію про наявність у боржника рахунку в АТ КБ « Приватбанк» , офіційне місцезнаходження якого є м. Київ, дії позивача з відкриття виконавчого провадження умісті Києві узгоджуються з вимогами законодавства і підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з цього приводу, немає.
43. Верховний Суд не погоджується з вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на таке.
44. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка на переконання відповідача порушена ОСОБА_1 , приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або, зокрема за місцезнаходженням майна боржника.
45. За приписами частин першої, шостої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
46. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;
місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;
документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;
реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
47. Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
48. Як встановлено судами, адресою проживання боржника, яка зазначена у виконавчому листі, є АДРЕСА_1 .
Водночас при пред`явленні стягувачем виконавчого листа 199/1917/19 приватному виконавцю надано роз`яснення, про те, що у боржника є кошти на поточному рахунку в АТ КБ «Приватбанк», який знаходитися у м. Києві.
Таким чином приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника, а саме банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк», який знаходитися у м. Києві.
49. Варто зауважити, що банківський рахунок це власність банку, інструмент для фінансових операцій клієнта. Тому якщо на такому рахунку відсутні кошти - він не може слугувати підставою для стягнення заборгованості саме за місцем реєстрації банку. Наявність у боржника відкритого банківського рахунку не є підтвердженням знаходження на ньому грошових коштів (майна боржника).
50. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
51. Згідно зі статтею 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
52. Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
53. Згідно з пунктом 7.1 статті 7 цього ж Закону, банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.
54. Наведене свідчить, що наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника.
55. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 420/10502/20 та від 09 вересня 2021 року у справі № 160/1611/21.
56. Аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, а також через призму правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 березня 2021 року та від 05 травня 2021 року у справах № 380/7750/20 та № 160/15005/20 відповідно, колегія суддів констатує, що приватний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження за повідомленим стягувачем банківського рахунку боржника в АТ КБ «Приватбанк», який знаходитися у м. Києві, й за відсутності належного підтвердження того, що останній має (зокрема, на дану винесення постанови), майно на території міста Києва чи фактично там проживав, діяв неправомірно. 
57. Варто зауважити, що визначальним при визначенні місця виконання рішення і, заодно, виконавчого округу, має бути зареєстроване місце проживання боржника. Якщо визначене таким чином місце виконання виконавчого документа знаходиться у межах виконавчого округу приватного виконавця, останній має право приймати його до виконання.
58. Крім того Верховний Суд сформував правову позицію щодо застосування приватним виконавцем приписів статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначив, зокрема у постановах від  31 серпня 2021 року та від 09 вересня 2021 року у  справах № 420/10502/20 та № 160/1611/21 відповідно, що у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Сама лише констатація стягувачем у заяві про примусове виконання рішення про наявність у боржника певних рахунків у банківських та / або фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця, за відсутності доданих до заяви доказів у підтвердження цих обставин, не є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.
59. За таких обставин та правового врегулювання, Верховний Суд дійшов висновку, що позивач прийняв до виконання виконавчий лист та відкрив виконавче провадження № 60005068 не за місцем виконання рішення, чим порушив вимоги частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
60. У позовних вимогах приватний виконавець ставив питання щодо визнання протиправним та скасування як рішення Дисциплінарної комісії щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення, так і наказу Міністерства юстиції України, яким введено в дію оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії.
61. Так, розгляд питань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності врегульовано статтею 40 Закону № 1403-VIII, згідно з частиною четвертою якої Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
62. Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону № 1403-VIII у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
63. Згідно з частиною другою статті 41 Закону № 1403-VIII рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
64. Частиною п`ятою статті 41 Закону № 1403-VIII передбачено, що рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.
65. Наведене свідчить, що рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності набуває дії та має вплив на права та обов`язки останнього лише після введення його в дію наказом Міністерства юстиції України.
66. Повертаючись до оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, суд касаційної інстанції зазначає, що відповідач в оскаржуваному рішенні констатував наявність у діянні приватного виконавця ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, кваліфікувавши його як порушення вимог частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідачем взято до уваги відсутність у приватного виконавця протягом останнього року дисциплінарних стягнень.
67. Зважаючи на встановлені судами фактичні обставини цієї справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, беручи до уваги позицію сторін, Верховний Суд вважає доведеним у випадку, що розглядається, факту вчинення ОСОБА_1 як приватним виконавцем дисциплінарного проступку, а також констатує співмірність стягнення тяжкості цього проступку.
68. Отже, суди не проаналізували належним чином обставини, які склались у спірних правовідносинах, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
69. З огляду на приписи статті 242 КАС України, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
70. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
71. З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 КАС України, Верховний Суд вважає необхідним їх судові рішення скасувати та відмовити в позові.
Керуючись статтями 3, 260, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.
2.          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі № 160/16943/20 скасувати.
3.          Ухвалити нове рішення у справі № 160/16943/20.
4.          У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, за участю третьої особи - Дисциплінарного уповноваженого асоціації приватних виконавців України ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування індивідуального акту - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. В. Кашпур
                                                                                                                       С. А. Уханенко