ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9309/21                                                                                   Суддя першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 червня 2022 року                                                                                   м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
-           визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення раніше призначеної пенсії з 77 % до 70 % від сум грошового забезпечення;
-                    зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та доплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії 77 % від сум грошового забезпечення    з 01 січня 2018 року.
Також позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Також стягнуто на користь позивача судові витрати за сплату судового збору в розмірі 908 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Проте у розподілі витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у зазначеній частині та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідні витрати у розмірі 8400 грн 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат. Скаржник вказує на те, що надав достатні докази для підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката. Зокрема, позивач просить врахувати, що відповідачем хоч і було заявлено про невідповідність розміру витрат, проте не наведено належних обґрунтувань такої позиції.
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається позивач, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу - скасувати та прийняти нове рішення про розподіл зазначених витрат, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову в розподілі витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до акта надання послуг від 01 квітня 2021 року № 28 адвокатським об`єднанням було надано позивачу послугу у вигляді підготовки позову про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру, витрачено часу - 5 години, вартість наданих послуг 7 000,00 грн. Суд першої інстанції зауважив, що адміністративний позов ОСОБА_1 містить позовну вимогу про перерахунок пенсії з урахуванням 77 % розміру грошового забезпечення та не містить вимог про перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що доказів надання позивачу правової допомоги, яка охоплює    «підготовку позову про перерахунок пенсії з урахуванням 77 % розміру грошового забезпечення», не надано. Також суд першої інстанції констатував, що витрата 5 годин  часу на підготовку позову є не співмірною складності справи.
Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розрахунок суми судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом справи, був наведений безпосередньо у позовній заяві. Також разом із адміністративним позовом до суду подані докази, які підтверджують обсяг виконаних робіт і вказують на їх вартість. 
Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зазначена норма права вказує на те, що розподіл судових витрат залежить від результатів розгляду справи, а позивач набуває право на відшкодування чи оплату відповідних витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень у разі задоволення позову. 
Як раніше зазначалося, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року, яке набрало законної сили, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Особливості підтвердження та розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу визначені у ст. 134 КАС України. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Одночасно ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 користувався послугами Адвокатського об`єднання «ЮРИДИЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», зокрема, правничою допомогою адвоката Швачки В.Ю. 
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії договору про надання правової допомоги № 10 від 01 березня 2021 року з додатком, акту надання послуг № 28 від 01 квітня 2021 року та квитанцій від 02 квітня 2021 року № 4 та № 55156466. 
Обсяг та вартість наданих послуг визначені саме в акті надання послуг № 28 від 01 квітня 2021 року. Згідно з вказаним актом зміст наданої правової допомоги полягав у підготовці позову до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зобов`язання перерахувати пенсію без обмеження граничним розміром. Загальна кількість витраченого адвокатом часу становить 5 год, а загальна вартість наданих послуг - 7000 грн 00 коп.
Додатково разом із відповіддю на відзив позивач подав до суду акт надання послуг № 56 від 13 травня 2021 року та квитанцію № 263810068 від 13 травня 2021 року. Згідно з вказаними документами адвокат підготував також відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Загальна кількість витраченого адвокатом часу на виконання такої роботи становила 1 год, а вартість - 1400 грн 00 коп.
Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що зміст послуг, зазначений в акті № 28 від 01 квітня 2021 року, не відповідає змісту позовних вимог, заявлених у межах цієї справи, колегія суддів враховує такі обставини. 
Адміністративний позов ОСОБА_1 дійсно містить позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії з урахуванням основного її розміру - 77 % від сум грошового забезпечення. Передумовою для звернення до суду з цим позовом стало те, що відповідач прийняв рішення про зменшення розміру пенсії позивача з 77 % до 70 % від сум грошового забезпечення. Таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ґрунтувалося на положеннях ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зазначена норма права передбачає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 за своїм змістом є таким, що спрямований на спонукання  Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру в 70 % від суми грошового забезпечення, встановленого ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та нарахування пенсії саме в розмірі 77 % від суми грошового забезпечення.
Відмінність у формулюванні позовних вимог в адміністративному позові та найменування робіт в акті надання послуг сама по собі не є достатньою підставою для висновку про те, що акт № 28 від 01 квітня 2021 року підтверджує виконання робіт з написання іншої позовної заяви, ніж була предметом розгляду в цій справі. 
Суд першої інстанції допустив формальний підхід до оцінки доказів, наданих на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу, не врахував предмет та підстави позову, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відхилення акту № 28 від 01 квітня 2021 року як доказу понесення позивачем відповідних витрат. 
Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що витрачений адвокатом час на підготовку позову - 5 год є не співмірним із складності справи, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 липня 2021 року у справі № 420/7028/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Водночас, проаналізувавши положення ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, Верховний Суд прийшов до висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Верховний Суд зауважив, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до      Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Це означає, що відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у    ст. 139 КАС України.
Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву відповідач наголосив на тому, що заявлений позивачем розмір витрат не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), витраченим часом.  
Перевіряючи обґрунтованість таких доводів, колегія суддів враховує, що спори, які є аналогічними до спору, що виник між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, вже неодноразово розглядалися Верховним Судом, зокрема Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 16 жовтня 2019 року № 240/5401/18). 
Цей спір також відповідає ознакам адміністративної справи незначної складності (малозначної справи), що визначені в п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що розмір заявлених позивач витрат на професійну правничу допомогу - 8400 грн 00 коп не відповідає вимогам ч. 5 ст. 134 КАС України, зокрема, не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 5000 грн 00 коп. 
Отже, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, викладені в рішенні суду від 24 грудня 2021 року щодо відсутності підстав для розподілу судових витрат та є підставою для його скасування у відповідній частині. 
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу - скасувати та прийняти нове рішення про розподіл зазначених витрат.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу - скасувати. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк 

                                                                                                    Є.В. Чаку