УХВАЛА 
20 червня 2022 року
м. Київ
справа № 554/5166/19
провадження № 51-741ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року стосовно ОСОБА_9 та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення,
встановив:
Не погоджуючись із вказаним рішенням апеляційного суду потерпілі  ОСОБА_4 ,                      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  поза межами строку на касаційне оскарження подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Крім того, потерпілі порушили питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження потерпілі вказують, що у зв`язку з введенням воєнного стану вони не змогли підготувати касаційну скаргу, зібрати необхідні додатки до скарги та подати її. Також клопотання аргументують тим, що у м. Києві та його околицях проводились бойові дії й лише зараз вони припинились, а потерпілі в свою чергу мають можливість зібратись разом, погодити текст скарги та зібрати необхідні додатки. Посилаються касатори й на ту обставину, що тільки потерпілий ОСОБА_5 отримав повний текст рішення апеляційного суду і то лише 09 травня 2022 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України                      (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументами та їх обґрунтуванням.
Так, ухвала апеляційного суду була проголошена 10 січня 2022 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для потерпілих було                               11 квітня 2022 року.
Однак потерпілі звернулись із касаційною скаргою лише 11 червня 2022 року, що підтверджується відміткою Укрпошта Експрес на поштовому конверті, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК, зокрема, передбачено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Наведені потерпілими обгрунтування про необхідність поновлення їм строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на таке.
Верховний Суд виходить із того, що встановлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. 
Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Насамперед колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 426 КПК строк на касаційне оскарження для потерпілих обраховується з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції і для них цей строк жодним чином не пов`язаний з отриманням повного тексту копії оскаржуваного судового рішення, про що вони вказують на обґрунтування свого клопотання, а тому доводи в цій частині не ґрунтуються на положеннях закону.
Необхідно зазначити також, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
З урахування наведених вище положень закону колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з інформацією, вказаною в касаційній скарзі поштові адреси потерпілих знаходяться у м. Полтава, де також розташовується Полтавський апеляційний суд, рішення якого оскаржується та який роботу не припиняв. 
Також Суд звертає увагу, що касатори лише узагальнено посилаються на неможливість зібрати додатки, проте не зазначають у чому конкретно полягали такі обставини з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а саме 10 січня 2022 року до дня закінчення строку на касаційне оскарження.
Не є підставою для поновлення строку і проведення бойових дій у м. Києві та його околицях, оскільки потерпілими не указано, як ця обставина перешкодила їм звернутися із касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження, з урахуванням того, що касаційна скарга відправлена потерпілими з м. Полтави, що підтверджується відміткою на поштовому конверті. 
Крім того, Суд зауважує, що твердження у клопотанні потерпілих щодо необхідності їм зібратися разом та погодити текст скарги теж не може бути визнане поважною причиною, через те що кожен із них самостійно має право подати касаційну скаргу, а обставин, які б об`єктивно цьому перешкоджали з клопотання не вбачається. 
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені потерпілими обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, не є переконливими, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для реалізації права на подання касаційної скарги в строк, визначений законом.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки потерпілі подали її після закінчення строку касаційного оскарження, а їхні доводи щодо поважності його пропуску не є слушними.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Клопотання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року стосовно ОСОБА_9  залишити без задоволення.
Повернути касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                  ОСОБА_3