Постанова
Іменем України                            
            
17 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 754/9805/20
провадження № 61-20195св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ-Сервіс»,
 
розглянув  у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2021 року в складі судді Зотько Т. А. та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» (далі -              ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ-Сервіс» (далі - ТОВ «МТІ-Сервіс»), про зобов`язання здійснити обмін товару.
 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 10 лютого 2017 року він придбав у фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 » (далі - ФОП « ОСОБА_2 ») планшетний комп`ютер Samsung Galaxy А 10.1 LTE Black (SM-T585NZKASER) за ціною                                8 999,00 грн. Виробником товару є ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані», яка є частиною корпорації Samsung Electronics Co., LTD. 
 
У травні 2019 року товар перестав функціонувати за призначенням, а саме, перестав вмикатися і він не міг використовувати планшетний комп`ютер за призначенням.      21 травня 2019 року ним було передано пристрій до рекомендованого ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компанія» сервісного центру ТОВ «МТІ-Сервіс», де від нього  прийняли товар на діагностику та видали обліково-технічну картку/квитанцію                      № 60009573, згідно з якою термін виконання діагностики становить 2 тижні, вартість діагностики становить 700,00 грн. 
 
З умовами, запропонованими ТОВ «МТІ-Сервіс», він погодився, адже гарантійний термін на товар минув і сторони взяли на себе відповідні зобов`язання, зокрема, ТОВ «МТІ-Сервіс» щодо діагностики, а він - щодо оплати за виконану роботу.
 
При зверненні до сервісного центру з`ясувалося, що станом на 16 липня 2019 року діагностика проведена не була, він забрав непрацюючий товар та йому так не повідомили яка складова частина товару вийшла з ладу, адже офіційного документа від сервісного центру про діагностику не існує, тобто виконання робіт з діагностики не виконано з вини виконавця (ТОВ «МТІ-Сервіс») згідно з умовами договору                      (квитанції № 60009573).
 
04 червня 2019 року він звернувся до ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» з вимогою безоплатно усунути недоліки товару з огляду на те, що придбаний комп`ютер має істотний недолік у розуміння пункту 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», проте отримав відмову. Надалі він також звертався з вимогами до відповідача про відшкодування можливих витрат на усунення недоліків планшета, зменшення ціни товару, проте його вимоги залишені без реагування.
Отже, діагностика товару не здійснена з вини відповідача, недоліки придбаного товару не усунуті, він позбавлений можливості використовувати товар за призначенням у зв`язку з його істотними недоліками.
 
Враховуючи наведене, позивач просив зобов`язати відповідача замінити планшетний комп`ютер Samsung Galaxy А 10.1 LTE Black (SM-T585NZKASER) на такий же товар або на аналогічний належної якості.
 
Короткий зміст судових рішень
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 
2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                        від 06 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивачем не доведено, що виявлений недолік придбаного комп`ютера виник із вини виробника, а також не доведено порушень відповідачем вимог щодо якості товару. Крім того, в діях відповідача ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» не встановлено будь-яких порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 , через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» при ненаданні послуги діагностики товару сервісним центром, рекомендованим продавцем - офіційним виробником товару), як підстави для виникнення істотного недоліку у товарі, з настанням відповідних правових наслідків для продавця відповідно до статті 678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а саме заміни товару. 
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
 
У лютому 2022 року ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило її відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що судами правильно застосовано пункт 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а позивач не довів наявність істотного недоліку товару.
 
Провадження в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про виклик учасників справи у судове засідання та додаткові пояснення з приводу касаційної скарги.  
 
У червні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Установлено, що 10 лютого 2017 року ОСОБА_1 придбав планшетний комп`ютер Samsung Galaxy A 10.1 LTE Black за 8 999,00 грн у ФОП « ОСОБА_2 ».
 
Виробником вказаного  товару є ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані», яка є частиною корпорації Samsung Electronics Co., LTD.
 
Гарантійний термін комп`ютера, встановлений виробником Samsung Electronics Co., LTD., становить 1 рік та сплив 10 лютого 2018 року.
 
У травні 2019 року комп`ютер перестав функціонувати за призначенням, а саме перестав вмикатися, у зв`язку з чим позивач 21 травня 2019 року передав його до сервісного центу «МТІ -Сервіс».
 
Згідно з обліково-технічною карткою/квитанцією від 21 травня 2019 року                                 № 60009573 термін виконання діагностики становить 2 тижні, вартість діагностики становить 700,00 грн.
 
Зі споживачем не визначався окремо строк служби за домовленістю, а сам строк служби встановлений у гарантійному талоні та становить три роки. 
 
При цьому виробником Samsung Electronics Co., LTD встановлений гарантійний строк на мобільну техніку тривалістю один рік. 
 
Таким чином протягом гарантійного строку виробник забезпечує працездатність виробу шляхом проведення гарантійного ремонту, заміни дефектних деталей або шляхом заміни самого виробу. Оскільки комп`ютер Samsung Galaxy А 10.1 LTE Black 
(SM-T585NZKASER) було придбано 10 лютого 2017 року, то його гарантійний термін сплив 10 лютого 2018 року.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно із частинами першою та другою статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:                1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
 
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
 
Відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. 
 
Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, у порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:                       1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
 
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
 
Продавець, виробник зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.
 
Згідно із пунктом 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
 
Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: 1) неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); 2) повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак - він взагалі не може бути усунений, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
 
Звернувшись до суду з позовом, позивач просив суд зобов`язати відповідача замінити планшетний комп`ютер Samsung Galaxy А 10.1 LTE Black (SM-T585NZKASER) на такий же товар або на аналогічний належної якості з огляду на те, що товар було виготовлено та поставлено з істотними недоліками, що призвели до неможливості використати товар за призначенням, істотними недоліками, які навіть сервісний центр не зміг діагностувати.
 
Як встановлено судами, на момент звернення позивача до сервісного центру гарантійний строк на планшетний комп`ютер, встановлений виробником Samsung Electronics Co., LTD, сплив. Сервісним центром була проведена діагностика, в результаті якої виявлена проблема та повідомлено позивача про необхідність заміни основної плати, тобто про необхідність проведення ремонту, від якого він відмовився, що фактично підтверджується його заявою до сервісного центру про повернення планшету ( а. с. 14, 28, 84, 206, 207).
 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
 
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказах, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що виявлена після закінчення гарантійного строку проблема в планшетному комп`ютері, у зв`язку з якою він звертався до сервісного центру, є істотним недоліком товару і цей недолік виник з вини виробника.
 
Аргументи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу з огляду на те, що відсутність такого висновку не впливає на обґрунтованість та законність оскаржуваних судових рішень, оскільки відмовляючи  в задоволенні позову суди виходили з того, що позивачем не надано належних  та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, зокрема, він не довів, що відповідачем ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а виявлена в планшетному комп`ютері проблема є істотним недоліком товару і цей недолік виник саме з вини виробника.
 
Колегія суддів вважає, що у справі, яка розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява                         № 3236/03, п. 40) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.
 
З огляду на викладене, Верховний Суд, в межах доводів касаційної скарги, дійшов висновку, що вони належним чином не підтверджені та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Щодо клопотання ОСОБА_1 про виклик учасників справи для надання пояснень
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зокрема в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Таким чином питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.
 
Щодо судових витрат                                                                                                                        
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                         В. В. Сердюк
 
С. Ю. Мартєв
 
І. М. Фаловська