П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 540/4196/21	

Суддя в суді І інстанції Попов В.Ф.
Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 липня 2021 року: № 0554267-2402-2103, № 0554257-2402-2103, № 0554247-2402-2103, № 0554237-2402-2103.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про необхідність задоволення позовних вимог, так як позивач має об`єкт нерухомого майна, який у спірному періоді підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Крім того, на переконання апелянта, встановлюючи факт невірного визначення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд мав право частково скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
В свою чергу позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як податковим органом порушено процедуру нарахування спірних податкових зобов`язань позивачу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина дачного будинку, загальною площею 376,60 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, ставка податку на нерухоме майно за місцем знаходження нерухомого майна встановлена рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 13 січня 2015 року № 614 (1%), від 10 липня 2017 року № 209 (1%), від 06 червня 2018 року № 325 (1%), від 05 липня 2019 року № 454 (1%).
В свою чергу, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі нараховано позивачу податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно за належну йому на праві приватної власності частину дачного будинку наступними податковими повідомленнями-рішеннями:
- № 0554267-2402-2103 від 21 липня 2021 року, яким нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у розмірі 6025,60 грн.;
- № 0554257-2402-2103 від 21 липня 2021 року, яким нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у розмірі 7010,41 грн.;
- № 0554247-2402-2103 від 21 липня 2021 року, яким нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, у розмірі 7857,76 грн.;
- № 0554237-2402-2103 від 21 липня 2021 року, яким нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у розмірі 8893,41 грн.
Не погоджуючись з правомірністю отриманих податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин податковим органом невірно визначено базу оподаткування податком на нерухоме майне, з чим частково не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно пп. «а» пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України, у разі якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
При цьому, згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
В свою чергу, згідно пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно пп. «а» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Згідно пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Згідно пп. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21 липня 2021 року, якими нараховано позивачу зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2017-2020 роки.
В даному випадку, сторонами у справі не заперечується, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина дачного будинку, загальною площею 376,60 кв. метрів, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В свою чергу, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що у разі коли об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
В даному випадку, базою оподаткування податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки для позивача є площа його частки нерухомого майна.
З іншого боку, як вбачається з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства, база оподаткування об`єкта нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи, зменшується для житлового будинку на 120 кв. метрів.
Тобто, базою оподаткування податком на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки для дачного будинку позивача є 68,3 кв. метрів (376,60 кв. метрів х 1/2 частки - 120 пільгових кв. метрів).
При цьому, колегія суддів вважає, що встановивши факт визначення невірного розміру бази оподаткування спірним податком, суд першої інстанції мав право скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині надмірного нарахування спірних зобов`язань.
В даному випадку, використовуючи надані податковим органом розрахунки податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки, колегією суддів встановлено, що за 2017 рік позивач мав сплатити 2185,60 грн. (32 грн. х 68,3 кв. метрів), за 2018 рік позивач мав сплатити 2542,81 грн. (37,23 грн. х 68,3 кв. метрів), за 2019 рік позивач мав сплатити 2850,16 грн. (41,73 грн. х 68,3 кв. метрів), за 2020 рік позивач мав сплатити 3225,81 грн. (47,23 х 68,3 кв. метрів).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що податковим органом протиправно нараховано решту зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2017-2020 роки.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у межах доводів та вимог апеляційної скарги податкового органу не оскаржується висновок суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин податковим органом не встановлено факту використання позивачем спірного об`єкту нерухомості у підприємницькій діяльності.
Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам позивача про те, що податковим органом пропущено граничні строки нарахування спірних зобов`язань за 2017 рік, а також протиправно використано для визначення ставки податку рішення органу місцевого самоврядування, які не є регуляторними актами.
В свою чергу, з метою прийняття обґрунтованого рішення, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку відповідним доводам позивача.
В даному випадку, позивач вважає, що податковим органом пропущено граничні строки нарахування спірних зобов`язань за 2017 рік.
Між тим, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто протягом 1095 днів з дня закінчення граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
В свою чергу, податкове зобов`язання за звітний рік з цього податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
При цьому, податкове повідомлення-рішення за цим податком надсилаються платнику податку до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Тому, колегія суддів вважає, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за 2017 рік до кінця серпня 2021 року, а як наслідок податковим органом не пропущено відповідного строку.
Щодо доводів позивача про те, що податковим органом протиправно використано для визначення ставки податку рішення органу місцевого самоврядування, які не є регуляторними актами, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції, для нарахування спірних зобов`язань податковим органом використано ставки податку на нерухоме майно за місцем знаходження нерухомого майна позивача, що встановлені рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.
При цьому, колегія суддів зазначає, що копії вказаних рішень надано податковим органом до суду та з них вбачається факт встановлення ставки місцевих податків у відповідних роках.
В свою чергу, перевірка дотримання сільською радою порядку прийняття та оприлюднення відповідних рішень, який встановлено у ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не входить до предмету спору у даній справі.
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів, а також не зазначено про визнання нечинними зазначених рішень у судовому порядку, а тому колегія суддів не приймає відповідних доводів позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято помилкове та необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а як наслідок судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Керуючись ст.ст.308, 311, 317, 321, 322, 325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року - скасувати та прийняти у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21 липня 2021 року № 0554267-2402-2103, в частині нарахованого зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 3840 (три тисячі вісімсот сорок) гривень.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21 липня 2021 року № 0554257-2402-2103, в частині нарахованого зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у сумі 4467 (чотири тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 60 копійок.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21 липня 2021 року № 0554247-2402-2103, в частині нарахованого зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, у сумі 5007 (п`ять тисяч сім) гривень 60 копійок.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21 липня 2021 року № 0554237-2402-2103, в частині нарахованого зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у сумі 5667 (п`ять тисяч шістсот шістдесят сім) 60 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору за подання адміністративного позову, у сумі 578 (п`ятсот сімдесят вісім) гривень 67 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Крусян А.В.