УХВАЛА

11 травня 2022 року 
Київ
справа №500/1910/19
адміністративне провадження №К/9901/2418/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                      Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про передачу справи №500/1910/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,   
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» (далі - ТОВ «Альянс Холдинг» або позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач), в якому просило:
визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача №432-р від 01.07.2019 про відмову позивачу у видачі ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним на місці здійснення торгівлі за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 46-Б, АЗС;
зобов`язати відповідача видати позивачу ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі пальним на місці здійснення торгівлі за адресою: м. Тернопіль, вул. Микульнецька, 46-Б, АЗС, згідно поданої ним 12.06.2019 заяви, із терміном дії ліцензії з 01.07.2019.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Судом встановлено, що позивач одночасно із касаційною скаргою заявив клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Звернення із цим клопотанням насамперед обумовлено тим, що на переконання заявника, справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Вирішуючи зазначене клопотання, Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статей 37 та 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду забезпечує, зокрема, у визначених законом випадках здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
За приписами частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26.03.2019 у справі №804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:
- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;
- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;
- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;
- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:
- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;
- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;
- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;
- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.
На переконання заявника, справа містить виключну правову проблему, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
В ухвалі від 30.10.2018 у справі №757/172/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила що виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.
Кількісний вимір ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини п`ятої статті 346 КАС України, суд у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. При цьому наявність виключної правової проблеми надає касаційному суду право та, відповідно, не покладає на нього обов`язку передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
В свою чергу, клопотання не містить жодних доречних мотивів на підтвердження того, у чому саме полягає виключна правова проблема у контексті спірних правовідносин. У зазначеному клопотанні також немає належного правового обґрунтування того, що спірні правовідносини, які врегульовані законодавчими нормами, допускають їхнє множинне тлумачення та породжують відповідну правову невизначеність.
Отже наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не містить підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цієї справи, водночас інші підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені статтею 346 КАС України, не охоплюються доводами заявленого заявником клопотання.
У зв`язку із викладеним клопотання ТОВ «Альянс Холдинг» про передачу справи №500/1910/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 345, 346-347, 355, 359 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про передачу справи №500/1910/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду - відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С. М. Чиркін
Судді:                                                                                                    А. А. Єзеров
                                                                                                    О. П. Стародуб