ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/6365/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Замкової А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 (суддя Лазаренко М.С.) в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнення, просило:
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 5  116  983,23 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що податковий орган порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на мирне володіння майном (грошовими коштами), оскільки ПрАТ «ЗЗМК» вже на протязі декілька років не має можливості мирно володіти та користуватися грошовими коштами, які ГУ ДФС у Запорізькій області повинно було перерахувати на поточний рахунок ПрАТ «ЗЗМК», як бюджетну заборгованість суми податку на додану вартість, згідно з вимогами Податкового кодексу України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4  917  952,27 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позовних вимогах в сумі 199  030,96 грн. та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору у вказаній частині. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема про те, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/1068/19, яким визначено, що розмір бюджетної заборгованості у спірних правовідносинах становить 8  836  995 грн. При цьому, позивач звернувся до суду у даній справі про стягнення пені, розрахованої виходячи з суми, яка була стягнута саме за рішенням суду у справі №280/1068/19. Крім того, позивач вказав про те, що якщо виходити з того, що ставка НБУ повинна братися не з дати 19.12.2016, а з моменту виникнення бюджетної заборгованості і права на нарахування пені, а саме 04.03.2015, коли ставка НБУ становила 30%, то сума пені має збільшитись майже вдвічі та становити 9  570  102,42 грн.
Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору у вказаній частині. 
Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач вказав про те, що оскільки позивач звернувся з адміністративним позовом 20.12.2019, а право на бюджетне відшкодування та стягнення пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за лютий 2015 року виникло у нього у лютому 2015, враховуючи положення ст. 122 КАС України та ст. 102 ПК України, на момент звернення до суду із позовною заявою строки звернення (як загальний, так і спеціальний) з вимогами про стягнення пені в розмірі 5  116  983,23 грн. сплинули, позивач не наводить обґрунтованих підстав стягнення пені за період з 19.12.2016 по декларації лютого 2015 року. Крім того, відповідач зазначив, що оскільки відповідно до ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №280/1068/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження, а тому, на думку останнього, необхідність нараховувати пеню, з урахуванням вимог пп. 200.13, 200.15 ст. 200 ПК України, виникає з дати отримання зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, тобто з 10.02.2020.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому вказав про те, що відповідно положень ПК України пеня повинна нараховуватись з дати виникнення бюджетної заборгованості, а саме з 30.04.2015, а не з 10.02.2020 як про це вказує відповідач. При цьому, позивач, в даному випадку, звернувся до суду з позовом про стягнення пені за 1095 днів, як і передбачено нормами ПК України, з урахуванням того, що право на звернення до суду із позовом про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.03.2015 позивачем була подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року, що підтверджується квитанцією №02 з «Єдиного вікна подання електронних документів» ДФС України». 
У розділі IV «Погашення залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» податкової декларації, а саме у рядку 30 (код рядку Д2, Д4) «Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 3 таблиці 2 Д 2)» була заявлена позивачем сума податку на додану вартість у розмір 8  836  995 грн. 
Сума залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмір 8  836  995 грн. виникла в результаті здійснення зовнішньоекономічної діяльності позивачем за попередні податкові періоди. 
Водночас з Податковою декларацією була подана «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) Додаток 4 до податку декларації з податку на додану вартість» у якій позивач просив перерахувати Суму відшкодування на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851). 
Податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року була перевірена контролюючим органом та за наслідками такої перевірки складено акт від 02.07.2016 та податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 р. №000135142, яким зменшено бюджетне відшкодування за лютий 2015 року на суму 234644 грн.
Не погодившись, у тому числі із вказаним податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2016 р. №000135142 позивач звернувся із позовом до суду у справі №808/2323/16.
Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №808/2323/16 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 №0001351402 в частині зменшення Приватному акціонерному товариству «Запорізький завод металевих конструкцій» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 60395,00 грн. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду 21.03.2017 року у справі №808/2323/16 набрало законної сили 19.07.2017. 
Зважаючи, що сума бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2015 року в розмірі не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та, відповідно, не відшкодована, Приватне акціонерне товариство «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» звернулось до суду із позовом у справі №  280/1068/19.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року, за наслідками розгляду справи № 280/1068/19:
- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у не наданні до Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» за лютий 2015 року в розмірі 8  836  995,00 грн.
- стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 8  836  995,00 грн.;
- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у не наданні у довільній формі письмового документ щодо стану розрахунків по податку на додатну вартість на звернення Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» №33 від 31.01.2019, та зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області надати у довільній формі письмовий документ щодо стану розрахунків по податку на додатну вартість Приватного акціонерного товариства ««Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя»;
- визнано неправомірною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка полягає у нездійснені коригування (виправлення) записів Інтегрованій картки платника - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» шляхом відображення суми бюджетної заборгованості за сумою податку на додану вартість у розмірі 8  836  995,00 грн, яка була заявлена платником податків до відшкодування податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2015 р., та зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області провести коригування (виправлення) записів Інтегрованій картки платника - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» шляхом відображення суми бюджетної заборгованості за сумою податку на додану вартість у розмірі 8  836  995 грн, яка була заявлена платником податків до відшкодування податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2015 р.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду 19.08.2019 року у справі №280/1068/19 набрало законної сили 03.02.2020. 
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковою декларацією за лютий 2015 року, підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Наявність підстав для стягнення з податкового органу пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за лютий 2015 року є предметом судового розгляду у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у цій справі) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Згідно з положеннями пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.
Пунктом 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.
Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України передбачено право платника податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).
Таким чином, законодавцем надано платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.
Аналогічне право закріплено й пунктом 2 статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Статтею 102 ПК України передбачено строк давності у 1095 днів, зокрема на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5).
Крім того, положеннями пункту 43.3 статті 43 ПК України встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Системний аналіз положень статті 43 та пункту 200.23 статті 200 ПК України дає підстави для висновку про те, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу Закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість.
Визначений законодавцем строк в 1095 днів також свідчить на користь того, що ПК України надано можливість захистити своє право на стягнення пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодування державою ПДВ протягом цього строку.
Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.
При цьому, право платника податків на стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та нарахованої пені повинно бути реальним і забезпечуватись практичною можливістю, в тому числі, шляхом звернення до суду.
Відповідно до пункту 5.2 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
Отже, ПК України є спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників спірних відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку. Вказане повною мірою кореспондується із статтею 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та статтею 122 КАС України (в редакції з 15.12.2017).
Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду слід врахувати й те, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.
Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податковий борг та пеню на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положення п. 200.12 ст. 200 ПК України передбачають право платника податку на нарахування та отримання пені включно до дня погашення, а відтак пов`язувати відлік строку звернення до суду з позовом про стягнення пені із початком протиправної бездіяльності щодо невідшкодування податковим органом сум податку на додану вартість є помилковим, оскільки пеня в контексті наведеного пункту є по суті способом забезпечення виконання державою в особі органу ДФС зобов`язання з відшкодування податку на додану вартість платнику податків.
Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.
Вказане відповідає висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №820/1750/18 та від 14.03.2019 у справі №822/553/17, від 09.10.2018 у справі №817/1828/17.
З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на стягнення пені, що виникла внаслідок заборгованості з відшкодування ПДВ по декларації за лютий 2015 р. за період з 20.12.2016 по 20.12.2019, тобто за 1095 днів до дня звернення до суду із позовом у даній справі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до суду першої інстанції було надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач обґрунтовував зміною діючого законодавства України, яке регулює питання відшкодування ПДВ, відсутністю відмови відповідача у відшкодуванні, здійснення переписки між сторонами та направлення листа від 11.12.2019 №317 щодо сплати пені, строк відповіді на який сплинув 19.12.2019, тому 20.12.2019 у позивача виникло право звернення до суду.
Ухвалою суду від 24.12.2019 визнано причини пропуску Приватним акціонерним товариством «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» строку звернення до адміністративного суду із позовом поважними та поновлено Приватному акціонерному товариству «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» строк звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що посилання Головного управління ДПС у Запорізькій області в апеляційній скарзі на пропущення позивачем строку звернення до суду із позовом про стягнення пені є безпідставними.
Щодо визначення суми бюджетного відшкодування, яка має бути використана при розрахунку пені у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Позивач в апеляційній інстанції акцентує увагу на тому, що звертаючись до суду із позовом у даній справі останній посилався на висновки Запорізького окружного адміністративного суду, викладені у рішенні від 19 серпня 2019 року у справі №280/1068/19, щодо визначення розміру бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за лютий 2015 року, яке має бути стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», а саме у розмірі 8836995 грн.
Вказане посилання Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» на рішення суду у справі №280/1068/19 у своїй позовній заяві, на думку позивача, свідчать про те, що суд першої інстанції у даній справі не мав процесуальної можливості переглядати питання щодо визначення розміру бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за лютий 2015 року, оскільки такий розмір вже було визначено рішенням суду в іншій справі.
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент подання Приватним акціонерним товариством «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» позову у даній справі про стягнення пені, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі №280/1068/19 не набрало законної сили (згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду набрало законної сили 03.02.2020), тому посилання позивача на таке рішення у своєму позові не мало вирішального значення та наперед встановленої сили.
Поряд із зазначеним, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що на момент подання Приватним акціонерним товариством «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» позову у даній справі про стягнення пені, таким, що набрало законної сили (19.07.2017) було рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №808/2323/16, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 №0001351402 в частині зменшення Приватному акціонерному товариству «Запорізький завод металевих конструкцій» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 60395,00 грн. 
Із зазначеного слідує те, що під час визначення розміру бюджетного відшкодування для розрахунку пені у даній справі судом першої інстанції підстав для не врахування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №808/2323/16, а врахування лише рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі №280/1068/19, не було.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума бюджетної заборгованості, яка має враховуватись під час розрахунку пені:
- у період з 20.12.2016 по 20.12.2019 складає 8602351 грн. (8836995 грн. - 234644 грн. за ППР №0001351402, яке перебувало на оскарженні),
- у період з 09.08.2017 по 20.12.2019 додатково складає 60395 грн. - скасована судом сума зменшення бюджетного відшкодування за ППР №0001351402 (після надходження 31.07.2017 до податкового органу ухвали ДААС від 19.07.2017 у справі №808/2323/16; узгодження 01.08.2017 суми відповідно до п.200.15 ст. 200 ПК України та закінчення 08.08.2017 терміну для відшкодування згідно з п.200.13 ст. 200 ПК України).
З урахуванням вищенаведеного розмір пені, яка підлягає стягненню на користь позивача у даній справі становить 4  917  952,29 грн., а саме:
1) за період з 20.12.2016 по 20.12.2019 з урахуванням суми бюджетного відшкодування у розмірі 8  602  351 грн. складається з:
20.12.2016-13.04.2017 - 455  335,40 грн. (120% ставки НБУ - 16,8, кількість днів - 115);
14.04.207-25.05.2017 - 154  418,09 грн. (120% ставки НБУ - 15,6, кількість днів - 42);
26.05.2017-26.10.2017- 544  422,76 грн. (120% ставки НБУ - 15, кількість днів - 154);
27.10.2017-14.12.2017 - 187  083,46 грн. (120% ставки НБУ - 16,2, кількість днів - 49);
15.12.2017-25.01.2018 - 172  235,56 грн. (120% ставки НБУ - 17,4, кількість днів - 42);
26.01.2018-01.03.2018 - 158  377,53 грн. (120% ставки НБУ - 19,2, кількість днів - 35);
02.03.2018-12.07.2018 - 639  449,28 грн. (120% ставки НБУ - 20,4, кількість днів - 133);
13.07.2018-06.09.2018 - 277  160,68 грн. (120% ставки НБУ - 21, кількість днів - 56);
07.09.2018-25.04.2019 - 1  175  953,17 грн. (120% ставки НБУ - 21,6, кількість днів - 231);
26.04.2019-18.07.2019 - 415  741,02 грн. (120% ставки НБУ - 21, кількість днів - 84);
19.07.2019-05.09.2019 - 235  586,58 грн. (120% ставки НБУ - 20,4, кількість днів - 49);
06.09.2019-24.10.2019 - 228  657,56 грн. (120% ставки НБУ - 19,8, кількість днів - 49);
25.10.2019-12.12.2019 - 214  799,53 грн. (120% ставки НБУ - 18,6, кількість днів - 49);
13.12.2019-20.12.2019 - 30  544,24 грн. (120% ставки НБУ - 16,2, кількість днів - 8);
2) за період з 09.08.2017 по 20.12.2019 з урахуванням суми бюджетного відшкодування у розмірі 60  395 грн. складається з:
09.08.2017-26.10.2017 - 1960,77 грн. (120% ставки НБУ - 15, кількість днів - 79);
27.10.2017-14.12.2017- 1313,47 грн. (120% ставки НБУ - 16,2, кількість днів - 49);
15.12.2017-25.01.2018 - 1209,22 грн. (120% ставки НБУ - 17,4, кількість днів - 42); 
26.01.2018-01.03.2018 - 1111,93 грн. (120% ставки НБУ - 19,2, кількість днів - 35);
02.03.2018-12.07.2018 - 4489,42 грн. (120% ставки НБУ - 20,4, кількість днів - 133);
13.07.2018- 06.09.2018 - 1945,88 грн. (120% ставки НБУ - 21, кількість днів - 56); 
07.09.2018-25.04.2019 - 8256,08 грн. (120% ставки НБУ - 21,6, кількість днів - 231);
26.04.2019-18.07.2019 - 2918,82 грн. (120% ставки НБУ - 21, кількість днів - 84);
19.07.2019-05.09.2019 - 1654,00 грн. (120% ставки НБУ - 20,4, кількість днів - 49);
06.09.2019-24.10.2019 - 1605,35 грн. (120% ставки НБУ - 19,8, кількість днів - 49);
25.10.2019-12.12.2019 - 1508,05 грн. (120% ставки НБУ - 18,6, кількість днів - 49);
13.12.2019-20.12.2019 - 214,44 грн. (120% ставки НБУ - 16,2, кількість днів - 8).
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції зробив правильний розрахунок пені, однак, під час підрахунку сумарного розміру пені за відповідні періоди, допустив технічну помилку вказавши загальний розмір пені 4  917  952,27 грн., у той час як правильним є загальний розмір 4  917  952,29 грн.
Крім того, у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що ставка НБУ на 03.08.2016 складала 15,5%, а ставка НБУ на 09.08.2017 складала 12,5%, однак при розрахунку пені суд першої інстанції правильно застосував облікові ставки НБУ з урахуванням їх змін у відповідні періоди, що підтверджується наведеним вище розрахунком.
Щодо посилань позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з неприйняттям до уваги заяви позивача, якою останній уточнив свої позовні вимоги зазначивши «стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області» замість «стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м.  Києві», суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що 31.01.2020 за вх. №5047 до суду першої інстанції від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, до якої було додано заяву про зміну предмету позову, в якій позивач виклав свої позовні вимоги наступним чином:
Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 5  116  983,23 грн.
Натомість, в рішенні суду першої інстанції не відображено заяву позивача, якою останній фактично уточнив свої позовні вимоги.
Внаслідок такого неврахування заяви позивача суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС у м. Києві на користь ПрАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя», в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не обґрунтовано причину залучення казначейської служби м. Києва.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права, однак судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя»  задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у визначенні органу Державної казначейської служби України через який має бути стягнута пеня.
Позов Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» у вказаній частині задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь платника податків - Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Запоріжжя» пеню, нараховану на заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 4917952,29 грн.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров