Ухвала    
 
05 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 463/6840/20
провадження № 61-3941ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу представника виконавчого комітету Львівської міської ради - Гасюка Тараса Богдановича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування шкоди, в якому  просив стягнути 98143,58 грн на відшкодування шкоди, заподіяної падінням дерева на його автомобіль.
В обґрунтування позову зазначав, що 19.07.2018 на його автомобіль впало дерево. У зв`язку з падінням дерева на автомобіль позивача йому завдано шкоду на суму 98143,58 грн, з яких: 94822,58 грн - вартість матеріального збитку, 500 грн. - послуги евакуатора, 306 грн. - телеграма відділу комунального господарства, 15 грн - плата за розрахункове касове обслуговування, 2500 грн - вартість проведення експертизи.
Відповідно до підпункту 7 пункту а частини 1 статті 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, тобто, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, однак відповідачем вказані обов`язки не виконані, внаслідок чого завдано позивачу майнову шкоду, тому просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від    12 квітня 2021 року, позов задоволено.
Стягнуто з Виконавчого комітету Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 98143,58 грн на відшкодування шкоди.
Стягнуто з Виконавчого комітету Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 4040,80 грн судових витрат.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 травня 2021 року заяву Виконавчого комітету Львівської міської ради про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2020 у цивільній справі № 463/6840/20 (провадження № 2/463/1190/20) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування шкоди - залишено без задоволення.
Постановою Львівського апеляційного суду від 01 березня 2022 року заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня                         2020 року  залишено без змін.
03 травня 2022 року представник виконавчого комітету Львівської міської ради - Гасюк Т. Б. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 березня 2022 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову в даній справі становить 98143,58 грн, яка станом на 01 січня              2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника виконавчого комітету Львівської міської ради - Гасюка Тараса Богдановича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від                   09 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від                    01 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Є. В. Коротенко  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Ю. Тітов