31.05.22
33/812/82/22
Єдиний унікальний номер судової справи 483/1858/21 
Номер провадження 33/812/82/22                         Головуючий у місцевому суді: Казанлі Л.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Горковенко В.С.,

за участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Ігнатова Д.І.,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 та її захисника Ігнатова Дмитра Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208782, який надійшов на розгляд до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 23 жовтня 2021 року, встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого остання 23 жовтня 2021 року о 04 год. 10 хв., в місті Очакові по вулиці Суворова, біля будинку №37, керувала транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Відповідно до встановленого законом порядку водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовилась в присутності свідків. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та її захисник Ігнатов Д.І. просять скасувати постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також заявляють клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови посилаючись на те, що про наявність постанови судді ОСОБА_1 дізнався лише 09 лютого 2022 року після ознайомлення з матеріалами даної справи.
Клопотання мотивовано тим, що судове рішення ухвалено за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Копія судового рішення судом не вручалась та була направлена поштою на невірну адресу.
В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Ігнатов Д.І. підтримав доводи, викладенні в апеляційній скарзі в частині питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При розгляді питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо поновлення пропущеного строку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. 
Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
Так у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У справі «Мушта проти України» зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. 
У справі «Станьо проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
При цьому, доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. 
Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. 
До того ж, право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у ст.6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» [ВП] (Zubac v. Croatia) [GC], заява №40160/12, пункт 77, від 05 квітня 2018 року та зазначені у ньому справи).
ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст.6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
Як убачається з матеріалів даної справи, постанова судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
При цьому, вся поштова кореспонденція у справі надсилалась за адресою, відмінною від адреси місця реєстрації ОСОБА_1 .
З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомилася 09 лютого 2022 року, копію постанови отримала 11 лютого 2022 року.
Апеляційні скарги направлено поштою до суду першої інстанції 14 лютого 2022 року.
Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вказаний строк підлягає поновленню, оскільки дана справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи та його результати.
З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1  та її захиснику Ігнатову Дмитру Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка  міста Києва, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова