ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2022 року	Львів	Справа № 460/11812/21 пров. № А/857/3144/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                           Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, ухвалене суддею Недашківською К.М. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/11812/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та військового комісара Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування наказу,
                                                           В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 19.07.2021 року № 89 «Про результати службового розслідування».
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 19.07.2021 року № 89 «Про результати службового розслідування».
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не допустив матеріальну шкоду державі, оскільки виплати військовослужбовцю ОСОБА_2 , які були зупинені на підставі наказів позивача, що визнані протиправними і скасовані судом, відшкодовані військовослужбовцю ОСОБА_2 після набрання законної сили судовим рішенням. Крім того суд першої інстанції звернув увагу на різні дати резолюції військового комісара на акті службового розслідування та акта службового розслідування.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та додає, що в ході службового розслідування встановлено, що накази позивача, на підставі яких з військовослужбовця ОСОБА_2 утримано 21363,94 грн., в подальшому скасовані рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі № 460/5095/20. Оскільки, після цього рішення суду, відповідач відшкодував військовослужбовцю ОСОБА_2 утримані з нього кошти та додатково моральну шкоду, то, на думку відповідача, позивач заподіяв державі в особі відповідача матеріальну шкоду.    
З цих підстав відповідач вважає, що діяв в порядку, спосіб та в межах повноважень, що визначені законодавством.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що, на підставі наказу військового комісара Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки «Про призначення службового розслідування» від 20.05.2021 року № 112АГД, відповідач провів службове розслідування стосовно військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та СП підполковника ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування складений Акт службового розслідування, у якому встановлено заподіяння позивачем державі матеріальної шкоди в сумі 26363,94 грн. внаслідок прийняття протиправних наказів від 24 квітня 2020 року № 13 «Про результати службового розслідування» та від 04 травня 2020 року № 15 «Про результати службового розслідування». На підставі вказаних наказів із військовослужбовця ОСОБА_2 було утримано 21363,94 грн. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі № 460/5095/20 військовослужбовцю ОСОБА_2 повернуті незаконно утримані з нього кошти у розмірі 21363 грн. 94 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн 00 коп.;
У акті службового розслідування запропоновано, за неналежне дотримання статей 11, 16, 58, 59 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», на підставі статей 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовому комісару нагадати про обов`язки служби; на підставі вимог статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_1 стягнути збитки у розмірі 26363,94 грн.
На підставі акта службового розслідування військовий комісар Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.07.2021 року прийняв наказ № 89 «Про результати службового розслідування» (далі - наказ № 89), яким постановлено, за неналежне дотримання статей 11, 16, 58, 59 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», на підставі статей 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовому комісару Гощанського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковнику ОСОБА_1 нагадати про обов`язки служби; утримати з ОСОБА_1 збитки у розмірі 26363,94 грн.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, є Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 160-IX, матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
У пункті 5 частини 1 статті 1 Закону України № 160-IX зазначено, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано 
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. 
Згідно із частиною 2 статті 3 Закону № 160-IX, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди 
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону № 160-IX, у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
За правилами частини шостої статті 8 Закону № 160-IX, за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Згідно з частиною 7 статті 8 Закону № 160-IX, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис 
Зі змісту акта службового розслідування слідує, що, на підставі наказів позивача, які за рішенням суду визнані протиправними і скасовані, військовослужбовцю ОСОБА_2 не проводилися обов`язкові виплати складових грошового забезпечення на суму 21363,94 грн.
На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №  460/5095/20 утримані обов`язкові виплати складових грошового забезпечення на суму 21363,94 грн. були повернуті (відшкодовані) військовослужбовцю ОСОБА_2 .
В контексті умов притягнення до матеріальної відповідальності, які визначені частиною 2 статті 3 Закону № 160-IX, апеляційний суд констатує протиправність поведінки позивача, шляхом видання протиправних наказів, що встановлено у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №  460/5095/20. 
Водночас, апеляційний суд вважає, що протиправна поведінка позивача призвела до заподіяння матеріальної шкоди державі в особі відповідача, лише, в частині відшкодування військовослужбовцю ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000 грн., оскільки утримання із грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 обов`язкових виплат в сумі 21363,94 грн, а потім їх повернення військовослужбовцю, не спричинили для держави в особі відповідача додаткових витрат.
Зважаючи на те, що суд не вправі перебирати на себе повноваження відповідача та приймати замість нього інше рішення про зменшення суми відшкодування матеріальної шкоди, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про скасування оскарженого наказу відповідача в повному обсязі.
У оскарженому рішенні, крім вказаного вище, суд першої інстанції зробив висновок про незаконність оскарженого наказу, на підставі того, що резолюція військового комісара на акті службового розслідування датується «16.07.2021 року», водночас акт службового розслідування складений 19.07.2021 року, так само як і наказ № 89.
Однак, апеляційний суд вважає, що дата резолюції військового комісара на акті службового розслідування не тягне за собою незаконність наказу і жодним чином не впливає на його зміст.
Тому ці висновки суду першої інстанції апеляційний суд не підтримує.  
Проте, апеляційний суд вважає, що, прийнявши оскаржений наказ, відповідач діяв протиправно, а тому такий необхідно скасувати і в свою чергу задовольнити позов.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року в справі № 460/11812/21 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 02.05.2022 року