ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 червня 2022 року 	м.Суми	

Справа №573/1821/21 
Номер провадження 22-ц/816/614/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,  
відповідач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
третя особа - Приватне акціонерне товариство «Водафон Україна»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 31 січня 2022 року, в складі судді Свиргуненко Ю.М., ухвалене у м. Білопілля, повний текст якого складено 03 лютого 2022 року, 

                                                       в с т а н о в и в:  

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Жалковського В.Ю., звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 квітня 2021 року близько 22 години на її номер телефону надійшло смс повідомлення з текстом «Увага! По Вашому номеру зараз буде встановлено блокування для подальшої заміни SIM карти. Якщо Ви не подавали запит – для захисту Вашого номеру негайно зателефонуйте по номеру НОМЕР_1 (з номеру Vodafone) або НОМЕР_2 (для абонентів інших операторів). З турботою, Vodafone». Виявивши вказане смс повідомлення, вона здійснила дзвінок в Info Centr Vodafone за коротким номером 222 з номеру телефону доньки ОСОБА_2 та відмінила заміну SIM карти. Після цього її номер телефону був заблокований.
У подальшому, 25 квітня 2021 року з карткового рахунку позивача здійснено несанкціоновані списання грошових коштів на загальну суму 6200 грн, з них 4000 грн кредитних коштів, а саме: 
1) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 3900 грн о 04 год. 57 хв; 
2) переказ із позначенням «Розваги: xBill*iGray, ODESA» в сумі 800 грн о 05 год. 07 хв.; 
3) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 500 грн о 06 год. 55 хв.; 
4) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 500 грн о 07 год. 52 хв.; 
5) переказ із позначенням «Розваги: xBill*iGray, ODESA» в сумі 500 грн о 07 год. 53 хв. 
Виявивши протиправне проведення банківських операцій за її рахунком, того ж дня вона звернулася до правоохоронних органів з повідомленням про несанкціонований переказ грошей, а також до відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про повернення коштів.
Проведені транзакції відповідачем не скасовані з посиланням на те, що за розголошення інформації про банківські рахунки чи інші відомості щодо них, а також за втрату телефону несе відповідальність клієнт банку. У відповіді банку № 20.1.0.0.0/7-210514/7818 від 31 травня 2021 року вказано, що транзакція підтверджена за допомогою коректного введення номеру карти, терміну її дії та CVV коду.
Доводила, що свою банківську карту та мобільний телефон не втрачала, нікому не повідомляла пін-код від неї, в тому числі а ні термін дії, а ні CVV код, не були зареєстровані в LipPay. Інформацію про карту знала тільки вона та нікому її не розголошувала. На момент вчинення транзакцій SIM карта з мобільним номером телефону, з якого було здійснено підтвердження вищевказаних фінансових операцій, була заблокована.
Нею самостійно встановлено місце дії мобільного терміналу (телефону), за допомогою якого невстановленою особою здійснено вхід до особистого кабінету Internet Banking «Приват24» та проведено несанкціоновані перекази грошових коштів у період з 03 год. 35 хв. до 09 год. 17 хв. 25 квітня 2021 року, мобільний термінал перебував за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, 8.
Вважала, що вказані обставини свідчать про недостатню захищеність її персональних даних АТ КБ «ПРИВАТБАНК», через що вчинення вказаних транзакцій щодо списання її грошових коштів з банківських рахунків є неправомірними, а тому просила:
- визнати дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» протиправними, такими, що призвели до порушення її прав як споживача банківських послуг та скасувати ці транзакції;
- зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути на її картковий рахунок списані кошти в сумі 6200 грн, а також стягнути пеню в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи з дня неналежного переказу до дня звернення до суду з вказаним позовом у сумі 1178 грн за 190 днів.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 31 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ПАТ «Водафон Україна», про захист прав споживачів, задоволено частково.
Зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 списані кошти в сумі 6200 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 418 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави 1200 грн 34 коп судового збору.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.  
Вважає, що справа розглянута судом формально, без надання доказам належної оцінки, неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Доводить наявність у діях позивача бездіяльності, яка призвела до можливості доступу до її фінансового номеру телефону інших осіб, які в подальшому вчинили ряд платіжних операцій, оскільки не надано належних письмових доказів на підтвердження тієї обставини, що після виявлення здійснення списання коштів з карткового рахунку, вона невідкладно повідомила банк про проведені транзакції. У архівах банку не виявлено звернень позивачки з дорученням про постановку кредитної картки на СТОП-ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки після отримання повідомлення про можливе встановлення блокування для подальшої зміни SIM карти до моменту зняття коштів. Зазначає, що листом банку підтверджується, що позивач надіслала повідомлення лише 14 травня 2021 року, через два тижні після проведення платіжних операцій. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.  
Вказує, що під час здійснення переказів з картки позивача відповідач діяв відповідно до положень ЦК України та Умов та Правил надання банківських послуг, і банк не несе відповідальності за випуск/перевипуск сім-карт клієнтів, та не несе відповідальності за діяльність підприємств у сфері зв`язку та телекомунікацій.
Не погоджується із рішенням суду в частині зобов`язання банку повернути на рахунок позивача, який є кредитним рахунком, списані кошти в сумі 6200 грн, оскільки судом встановлено, що грошові кошти у сумі 4000 грн, які були списані з рахунку позивача, є кредитним лімітом, належать банку, а не ОСОБА_1 і неповернення їх банком у добровільному порядку після звернення позивача не призвело до порушення її прав. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Жалковський В.Ю. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Жалковського В.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2015 року ОСОБА_1 підписала в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 39).
Відповідно до наданого позивачем screenshot-зображення SMS повідомлення, 24 квітня 2021 року від Vodafone надійшло СМС повідомлення наступного змісту: «Увага! По Вашому номеру зараз буде встановлено блокування для подальшої заміни SIM карти. Якщо Ви не подавали запит – для захисту Вашого номеру негайно зателефонуйте по номеру НОМЕР_1 (з номеру Vodafone) або НОМЕР_2 (для абонентів інших операторів). З турботою, Vodafone» (а.с. 6).
Із виписок по кратці 5168742229746593 вбачається, що 25 квітня 2021 року з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 проведено наступні фінансові операції: 
1) переказ із позначенням «Розваги: xBill*iGray, ODESA» в сумі 500 грн; 
2) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 500 грн; 
3) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 500 грн; 
4) переказ зі своєї карти НОМЕР_4 через додаток Приват24 в сумі 1505 грн; 
5) переказ із позначенням «Розваги: xBill*iGray, ODESA» в сумі 800 грн; 
6) зарахування суми вкладу з «Скарбнички» в сумі 497 грн 54 коп.; 
7) переказ із позначенням «Розваги: xBill*zMoney GP, KYIV» в сумі 3900 грн. 
01 червня 2021 року з вказаного карткового рахунку були списані проценти за використання кредитного ліміту, 07 червня 2021 року проведено операцію поповнення вказаної банківської картки готівкою у відділенні банку м. Суми, що по вул. Засумська на суму 4172 грн 65 коп (а.с. 7, 95-100).
У витягу з акаунту Google від 25 квітня 2021 року за період часу з 03 год. 35 хв. до 09 год. 17 хв. відображена наступна адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Гагаріна, 8 (а.с. 9).
14 травня 2021 року до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла заява ОСОБА_1 за вхідним № 2337 стосовно підстав списання грошових коштів з платіжної картки № НОМЕР_5 , на що була надана відповідь від 31 травня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-210514/7818 про те, що 25 квітня 2021 року за рахунком позивача був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер карти, її термін дії та CVV2 код. У своїй відповіді банк навів положення п. 2.1.4.12.9 та п. 2.1.4.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг про те, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки карти в Стоп-лист платіжною системою, а також про те, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати карти, розголошення пін-коду або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.
Позивача було повідомлено про те, що її запит на повернення коштів по операції в мережі іншого Банку буде переданий до Міжнародної платіжної системи, його розгляд займе від 45 до 120 днів та рекомендовано змінити картку, фінансовий телефон та пароль входу до «Приват24» (а.с. 8).
Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 липня 2021 року скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ВП (м Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Назаренко О.С. від 07 травня 2021 року про закриття матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2021 року за № 12021205520000535 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за фактом заволодіння невідомою особою грошовими коштами, що знаходилися на банківській карті ОСОБА_1 , шляхом віддаленого перевипуску сім-карти номеру зв`язку потерпілої та відновлення доступу до системи банкінгу, внаслідок чого останній було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 4700 грн, у зв`язку з неповнотою проведеного досудового розслідування (а.с. 31-33).
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти з рахунку позивача № НОМЕР_3 були списані за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , тому права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання банку повернути на зазначений рахунок кошти в сумі 6200 грн. 
При цьому суд зазначив, що вимоги про скасування транзакцій щодо переказу коштів з належного позивачу банківського рахунку не має своїм наслідком повернення безпідставно списаних коштів, тому ці позовні вимоги не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, і для відновлення порушеного права позивача достатнім способом захисту є саме зобов`язання банку повернути кошти на її рахунок.
Крім того, суд дійшов до висновку про нарахування пені в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожен день прострочення, за період з дня неналежного переказу до дня звернення до суду, але тільки на власні кошти позивача – 2200 грн, оскільки решта 4000 грн є кредитним лімітом. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Підставами позовних вимог ОСОБА_1 є відсутність її волевиявлення на проведення 25 квітня 2021 року транзакцій із списання коштів з її карткового рахунку шляхом переказу без її участі, що стало можливим через надання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» послуг неналежної якості.  
Так, ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом.
Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону.
Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Згідно із ст. 7, п. п. 38.1, 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.
Із положень п. 39.2 ст. 39 цього Закону вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем.
Пунктом 39.4. ст. 39 Закону встановлено, що працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації.
Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.
Ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 вказаного Закону).
Відповідно до пунктів 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2011 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка.
Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, колегія суддів бере до уваги і правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, згідно з якою, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
З огляду на викладене та беручи до уваги обставини того, що грошові кошти були списані з карткового рахунку позивача за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було вчинено дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог про зобов`язання банку повернути на картковий рахунок позивача кошти шляхом повернення списаних сум на картковий рахунок.
Відповідач не надав жодних доказів, які б безспірно підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої особистої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після виявлення списання коштів, звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та правоохоронних органів з приводу заволодіння 25 квітня 2021 року невідомою особою грошовими коштами, що знаходились на її банківській карті, шляхом віддаленого пере випуску SIM-карти номеру мобільного зв`язку та віддаленого доступу до системи банкінгу.
26 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021205520000535 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України.
31 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано відповідь за № 20.1.0.0.0/7-210514/7818 на звернення ОСОБА_1 щодо підстав списання грошових коштів з платіжної картки. Повідомлено про передачу її запиту на повернення коштів по операції в мережі іншого Банку до Міжнародної платіжної системи, розгляд займе від 45 до 120 днів та рекомендовано змінити картку, фінансовий телефон та пароль входу до «Приват24» (а.с. 8).
У ході судового розгляду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не спростував доводів заявника щодо вчинення щодо неї незаконних дій, а також не довів, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню особистої інформації, яка дає змогу від її імені розпоряджатися фінансовими ресурсами та вчиняти правочини.
Зважаючи на характер спірних відносин, суд обґрунтовано вважав належним і достатнім для відновлення порушеного права способом захисту інтересу ОСОБА_1 є саме зобов`язання банку повернути кошти на картковий рахунок позивача.
Судом правильно встановлено, що відбулося списання як особистих коштів позивача, так і кредитних, тому повернення всіх коштів на картковий рахунок буде відповідати ефективному способу захисту для відновлення її порушених прав.  
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 382, 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 31 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   Т. А. Левченко