ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/1195/21	Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М. 	
Провадження № 22-ц/817/568/22 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Сович Н.А. 
                                       учасників справи: представника апелянта                                                  - ОСОБА_1 ;                                                                                 відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;                                         - адвоката Прийдуна В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №593/1195/21 за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року у справі за позовом Виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, постановленого суддею Музикою Я.М., -
                                                    ВСТАНОВИв: 
       У вересні 2021 року виконавчий комітет Бережанської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. 
       В обґрунтування позову посилається на те, що на первинному обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради перебувають малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Їх матір`ю є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. Малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поставлені на облік та зареєстровані в Єдиному електронному банку даних дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах службою у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, а малолітній ОСОБА_9 поставлений на облік згідно Наказу № 06-од від 10.02.2017 р. З першого січня 2021р. дітей передано на облік служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради. Сім`ї ОСОБА_10 надавалися соціальні послуги в Бережанському районному центрі соціальних служб для дітей сім`ї та молоді. Благодійниками було зроблено ремонт у будинку, який придбали для сім`ї. Проте, сім`я ОСОБА_10 жити туди не перейшла, а продовжували проживати у старій хаті в одній кімнаті. На час першого відвідування сім`ї ОСОБА_10 працівники служби побачили, що діти були голодні, не зачесані. Відсутні продукти харчування, не приготовано жодної страви. В будинку незадовільні санітарно-гігієнічні умови, у сім`ї відбуваються постійні скандали. 
       Працівники служби відвідували сім`ю 2-3 рази в місяць. У співпраці з старостою села сім`ї надавалася консультації, сприяння у працевлаштуванні. Від працевлаштування обоє батьків відмовилися. З метою налагодження взаємин між матір`ю та дітьми, та навчання її базових навичок догляду за дітьми громадянці ОСОБА_2 було запропоновано поїхати у Соціальний центр дітей та сімей «Відкрите серце» с. Озерна, проте, вона відмовилася від влаштування у центр та на три тижні поїхала до родини у Львівську область.
       Працівники служби неодноразово попереджали батьків про відповідальність за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Працівниками поліції складалися та передавалися до суду протоколи за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Порушення сім`єю Федів санітарних вимог та норм благоустрою розглядалося адміністративною комісією Бережанської міської ради.
       Питання виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 двічі розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, на яких батьки були присутніми, та виконавчого комітету Бережанської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 235 від 23.07.2021 р. громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попереджено про вжиття органом опіки та піклування заходів з захисту прав і інтересів дітей у разі подальшого їх ухиляння від виконання батьківських обов`язків.
       Після прийняття вказаного рішення жодного покращення ставлення до виконання батьківських обов`язків зі сторони відповідачів не відбулося. Тому комісією з питань захисту прав дитини (рішення №11/8 від 02.09.2021 року) було вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх малолітніх дітей.
       Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини №11/8 від 02.09.2021 р. виконавчий комітет Бережанської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як таких, що не виконують батьківських обов`язків.
       Рішенням Бережанського районного суду від 18 квітня 2022 року у задоволенні позову виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав відмовлено.
       Попереджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків.
       Не погоджуючись із рішенням суду, виконавчий комітет Бережанської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді подав апеляційну скаргу на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачами не доведено, що вони мають достатній батьківський потенціал для належного виконання батьківських обов`язків або бажання його навчатись, що вони усвідомили відповідальність за виховання дітей, оскільки, дана сім`я знаходилася на обліку служби у справах дітей понад 5 років, батьки неодноразово притягалися до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, попереджалися працівниками служби у справах дітей.
Зазначає, що суд не врахував, що господарство сім`ї Федів знаходиться в занедбаному стані та не використовується для потреб дітей, ОСОБА_2 не готує їсти, фотографії про покращення житлово-побутових умов надані відповідачами, не відповідають тим умовам, у яких вони фактично проживають, оскільки відео та акт обстеження житлово-побутових умов, що були зроблені вже під час розгляду справи, свідчать про те, що сім`я проживає в іншому будинку.
Окрім того, вказує, що малолітня ОСОБА_7 стверджувала в суді, що вона хоче жити з батьками, однак, не хоче повертатися в такі умови проживання та навела факти фактичного ухиляння батьків від виконання батьківських обов`язків. Всі ці факти свідчать про те, що змінити поведінку батьків в кращу сторону не можливо, батьки винні у невиконанні батьківських обов`язків, тому є доцільність вжиття до них виключної міри - позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як таких, що не виконують батьківських обов`язків.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Прийдун В.М., просить рішення Бережанського районного суду від 18 квітня 2022 року залишити без змін. Посилається на те, що відсутні будь-які підстави для позбавлення його та його дружини батьківських прав. Згідно характеристик із сільської ради відсутні компроментуючі дані на його та дружину. Дружина має постійне місце роботи, у них є підсобне господарство, корова, кури, кролі та земельна ділянка. Отже, діти забезпечені необхідним харчуванням. Окрім того, допитана в якості свідка дочка ОСОБА_11 показала, що любить батьків та скучає за ними та хоче повернутись.
Під час розгляду справи в апеляційному суді представник апелянта- начальник служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник ОСОБА_3 адвокат Прийдун В.М. заперечили апеляційну скаргу, рішення суду вважають законним та обгрунтованим. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 також пояснили, що усвідомили свою негативну поведінку відносно малолітніх дітей, обіцяють виправитися, батько та мати влаштувались на роботу, перейшли проживати у новий будинок, поприбирали на подвір`ї і в будинку та просять не позбавляти їх батьківських прав та повернути дітей за якими сумують.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі Федів є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були взяті на облік та зареєстровані в Єдиному електронному банку даних дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах службою у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, згідно з Наказом №34-од від 13.10.2016 р. Малолітній ОСОБА_9 - згідно з Наказом № 06-од від 10.02.2017 р. 
       01 січня 2021р. дітей передано на облік служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради.
       Відповідно до комісійних актів №6 від 02 лютого 2021 року та №27 від 05 липня 2021 року, №28 від 29 липня 2021 року та матеріалів обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проведеними службою в справах дітей, спільно із дільничним офіцером поліції, інспектором ювенальної превенції встановлено, що сім`я проживає в с.Потутори Бережанського району. Житло складається із двох кімнат з господарськими будівлями, в кімнаті проживає 6 осіб, у тому числі троє малолітніх дітей. Брудно, поганий запах, антисанітарія, постіль брудна, відсутні умови для проживання та виховання дітей. Одяг брудний, дитячі речі - колиска, постільна білизна в непридатному для користування стані. Немає розвиваючих іграшок для дітей. Батьки не займаються розвитком та вихованням дітей. У сім`ї завжди сварки, конфлікти і погані взаємовідносини свекрухи і невістки. Батьки не працюють, алкоголем не зловживають. У господарстві є корова, кінь, свині, кури, індики. Земельна ділянка 0,3 га. Мати — ОСОБА_2 постраждала від психологічного насильства чоловіка ОСОБА_3 та свекрухи ОСОБА_14 . У матері складні взаємини із дітьми, потребує консультації психолога, навчання базових навичок догляду за дітьми та ведення домашнього господарства.(а.с.23-53)
       Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 23 липня 2021 року встановлено факт неналежного виконання батьківських обов`язків громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Батьків попереджено про вжиття органом опіки і піклування заходів із захисту прав та інтересів дітей у разі подальшого ухиляння їх від виконання батьківських обов`язків.
       Відповідно до акту рейду перевірки від 20 серпня 2021 року службою у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради разом із працівниками поліції проведено черговий профілактичний денний рейд на предмет проживання та утримання дітей в сім`ї ОСОБА_10 . З батьками проведено профілактичні бесіди щодо необхідності забезпечення належного догляду за дітьми та дано тижневий термін для виправлення недоліків. (а.с.54)
       Відповідно до рішення виконавчого комітету Бережанської міської ради від 07.09.2021 року №283 визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їхніх малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як таких, що не виконують батьківських обов`язків.
       Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 17 вересня 2021 року негайно вилучено із сім`ї малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та тимчасово влаштовано дітей у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_15 .
       Пред`являючи 22.09.2021 року позов про позбавлення батьківських прав, служба у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради посилалась на ті обставини, що у сім`ї ОСОБА_10 відбуваються постійні скандали, свідками яких є малолітні діти, батько зловживає алкоголем, батьки не цікавляться успішністю дітей в школі, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, лікування дітей, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, а в будинку незадовільні санітарно-гігієнічні умови. Незважаючи на те, що працівники служби неодноразово попереджали батьків про відповідальність за ухиляння від виконання батьківських обов`язків, вони не змінили свого ставлення.
       Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав є крайнім заходом впливу на них, навіть при доведеності тих обставин, що вони не у повній мірі виконують обов`язки по вихованню своїх дітей, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, не свідчать про їх винну поведінку. При цьому судом враховано думку опитаної дитини ОСОБА_16 , яка бажає повернутися жити в сім`ю за створених нормальних умов для її проживання.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
       Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
       Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
       Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
       Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 
       Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
       Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурнихта інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
       Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
       Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
       Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
       Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
       Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
       Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
       Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
       У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
       Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20січня 2020року усправі № 654/1409/19 та від 16 грудня 2020 року у справі № 588/1781/19.
       Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
       Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.
       Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Відповідно до ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Натомість, органом опіки та піклування виконкому Бережанської міської ради не надано належних та допустимих доказів, в розумінні 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. 
       На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини, відповідно до положень ст. 166 СК України, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість матеріали справи не містять доказів винних дій відповідачів та їх ставлення до своїх обов`язків, як батьків дітей. Більше того, як пояснила ОСОБА_2 вона сама є сиротою з чотирьох років, виховувалась в інтернаті і не має практичних навичок по веденню господарства, але обіцяє всьому навчитися і щиро розкаюється, що не приділяла належної уваги побуту та наведенню порядку в домі, однак робила це не навмисно, а через невміння та нерозуміння як правильно доглядати та виховувати дітей.
       При цьому, колегія суддів враховує бажання відповідачів зберегти родинні зв`язки з дітьми, небажання передавати дітей на виховання у прийомну сім`ю. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснили, що усвідомили свою негативну поведінку відносно малолітніх дітей, обіцяють виправитися, батько та мати влаштувались на роботу (а.с.100), перейшли проживати у новий будинок, поприбирали на подвір`ї і в будинку та просять не позбавляти їх батьківських прав та повернути дітей, за якими сумують. Мати дітей ОСОБА_2 пояснила, що вона є сиротою, сама виховувалась в інтернаті, а тому не мала будь-яких навичок щодо ведення господарства, але вона обіцяє цьому навчитися. Факт заперечення відповідачами проти позову про позбавлення їх батьківських прав свідчить про їх інтерес до дітей, емоційний контакт з їх боку до дітей, бажання відповідачів проживати з дітьми та намагання облаштувати умови для проживання дитини саме з ними, а не у прийомній родині. 
       Отже, судом обґрунтовано враховано, що відповідачі за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно (а.с.188-190), будь-яких доказів про зловживання відповідачами алкоголем, суду не подано, відповідачі влаштувалися на роботу. Із пояснень класного керівника ОСОБА_16 — ОСОБА_17 , представника служби в справах дітей Нараївської сільської ради Звіришин С.П. вбачається, що у сім`ї відповідачів є негативні обставини, пов`язані із бідністю та невмінням налагодити належний побут, однак Федіви не є настільки неблагополучними, щоб позбавляти їх батьківських прав, оскільки вони ведуть господарство, діти мали їжу, а також вони слідкують, щоб діти відвідували школу та навчалися.
       Окрім того, суду апеляційної інстанції було подано протокол №16 засідання педагогічної ради Потуторського ліцею (навчального закладу який відвідують дві старших дочки) від 22.08.2022 року, що педрада просить Тернопільський апеляційний суд повернути дітей у сім`ю. Вчителі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також психолог ліцею ОСОБА_19 , які виступили на педраді висловилися, що дітям буде краще біля батьків, у своїй сім`ї. А також зазначили про необхідність підтримки даної сім`ї громадою села.
       Також колегія суддів враховує, що відповідачі докладали зусилля до облаштування житла до стану, придатного для проживання в ньому дітей, про що свідчать подані суду 23.11.2011 року фотознімки (а.с.116-127).
       За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що позивачем органом опіки та піклування не надано належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідачів та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, що могло б бути підставою для позбавлення останніх батьківських прав, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.
       Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КупАП за недотримання правил гігієни в приміщенні, де вони проживають по АДРЕСА_1 , оскільки, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачів, навіть при доведеності тих обставин, що відповідачі не у повній мірі виконують обов`язки по вихованню своїх дітей, ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. 
       Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі намагаються докласти зусилля до облаштування жилого приміщення, де вони мешкають, до стану, придатного для проживання в ньому дітей, що вбачається із пояснень відповідачів, подані суду 23.11.2011 року фотознімки (а.с.116-127).
       Відтак вести мову про те, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, з урахуванням вищевикладених міркувань, підстав не має. Істотним є також те, що малолітня ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердила, що хоче повернутись до батьків, за ними сумує, що колегія суддів розцінює як прояв прихильності дітей до їх батьків. Про те, що дитина плаче і хоче додому пояснила на засіданні педагогічної ради Потуторського ліцею від 22.08.2022 року класний керівник ОСОБА_17 , яка регулярно спілкується по телефону з дитиною.
       Позаяк, під час прояву тенденції до виправлення позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що спілкування дітей з батьками матиме негативний вплив на них, не відповідатиме їх інтересам, тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в діях відповідачів відсутні ознаки злісного, систематичного ухилення від виконання батьківських обов`язків, винної поведінки, свідомого нехтування їх виконанням.
       З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідачів змінити своє ставлення до виховання дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_20 та ОСОБА_2 батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав.
       ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).
       У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
       Колегія суддів виходить з того, що судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав матері щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.
       Також суд бере до уваги, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).
       З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки батьків дітей, колегія суддів зауважує, що відсутні підстави для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав.
       Разом із тим, суд першої інстанції, зважаючи на неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виражаються у неналежному вихованні, обґрунтовано попередив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків.
       Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
       Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
       За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
       Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги за розгляд справи в апеляційному суді покласти на позивача . 
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 
постановив:
       Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.
       Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 29 серпня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

                                                                                Храпак Н.М.