Ухвала
17 червня 2022 року
м. Київ
справа № 274/6004/21
провадження № 61-4935ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого            2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсною умови кредитного договору, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
визнати недійсним п. 8.1. кредитного договору №ZRSWGK0000000005, укладеного                      11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») щодо сплати банку комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту в день видачі кредиту;
визнати незаконною бездіяльність Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») у не проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK0000000005, укладеним 11 квітня    2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня                        2021 року;
зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію зобов`язань                          ОСОБА_1 за кредитним договором №ZRSWGK0000000005, укладеного 11 квітня                            2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» за його заявою від 21 липня                        2021 року відповідно до п.п. 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» із врахуванням зміни строку основного зобов`язання з 30 вересня 2009 року (без проведення нарахувань відсотків та пені після зміни строку основного зобов`язання) та перерахунком заборгованості через незаконно утриману комісію за видачу кредитних коштів.
02 червня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від                    02 лютого 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 квітня                    2022 року в указаній вище справі.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що оскаржувану постанову Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року отримано представником заявника 03 травня 2022 року, на підтвердження вказаного надано докази.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті                    390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 3 та 4 частини другої статті                      389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
Касаційна скарга містить клопотання про зупинення дії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року до закінчення їх перегляду в порядку касаційного провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 436 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови. 
Оскільки заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення дії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року, а також не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії судового рішення, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення, то клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від                           12 квітня 2022 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати із Бердичівського міськрайонного суду Житомирської областіцивільну справу № 274/6004/21 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсною умови кредитного договору, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
У задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення дії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                      Є. В. Петров
                                                                                                                                 А. І. Грушицький 
                                                                                                                              І. В. Литвиненко