УХВАЛА
08 липня 2022 року
м. Київ
справа № 554/4663/20
провадження № 51-1923ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року,
встановив:
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Так, засуджений на виконання п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК зазначив, що оскаржує вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року. Водночас ОСОБА_4 у своїх вимогах до суду касаційної інстанції просить, зокрема, скасувати вирок Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року. 
Указані вище обставини позбавляють Верховний Суд можливості встановити, які ж судові рішення оскаржуються в касаційному порядку.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, незважаючи на зазначені положення процесуального закону, у поданій скарзі ОСОБА_4 не посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК, і не конкретизує яких саме порушень допустилися суди попередніх інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження, та не обґрунтовує у чому саме вони полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення необхідно відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних рішень, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 284, 370, 374, 404, 409, 412 – 414, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, засуджений, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, не обґрунтував своїх доводів у цій частині.
Положеннями ч. 2 ст. 433 КПК, зокрема передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому некоректна вимога засудженого, в частині скасування вироку Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, а також зазначені вище недоліки щодо обґрунтувань касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте ОСОБА_4 усупереч наведеній нормі долучив лише ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року, хоча засуджений оскаржує                  і вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2021 року.
Крім того, пунктом 1 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч вказаним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована «Верховному Суду України».
З огляду на те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій                         надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та шляхом подання додаткових документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою, однак всупереч вимогам КПК вона їх не надала. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                             ОСОБА_3