Ухвала
 
01 серпня 2022 року
м. Київ

справа № 499/948/14-ц
провадження № 61-4619ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,
 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, в подальшому в якості співвідповідача до справи залучений ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно.
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частин одноповерхової кам`яної нежитлової будівлі та споруди, які складаються із: мех. току та ЗАВ-40 VІ, розташованого в АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про залишення позову без задоволення.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 19 травня 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, для надання суду касаційної інстанції доказів вартості спірного майна станом на день подання позову.
На виконання вимог указаних ухвал Верховного Суду  ОСОБА_1 надіслав касаційному суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, в яких, зокрема, вказує, що вартість спірного майна на момент подання позову становила 136 000 грн, що підтверджується договором дарування від 23 серпня 2017 року.  
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову у справі № 499/948/14-ц становить 136 000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 499/948/14-ц є малозначною у силу вимог закону.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       І. О.  Дундар  
 
                                                                                                                           Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                                   М. М. Русинчук