УХВАЛА
04 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 280/4598/19
адміністративне провадження № К/990/10472/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 280/4598/19 за адміністративним позовом Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№8)»  до  Головного управління ДФС у Запорізькій області  про визнання протиправними та скасування рішення та вимогу про сплату боргу (недоїмки),-
ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України звернулося до Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Запорізькій області), в якому просило суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.05.2019 року № Ю-001100 1306 на суму недоїмки 851 585,29 грн; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21.05.2019 року№ 0011011306 на суму 422747,68 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі  № 280/4598/19 адміністративний позов задоволено.
29 квітня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі  № 280/4598/19 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 23 квітня 2022 року). Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивовано встановленням простою у роботі Держаної податкової служби України та її територіальних органах на підставі наказу Державної податкової служби України від 24 лютого 2022 року № 243-о, виданого у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнного стану в України із 24 лютого 2022 року.
Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 року у справі №440/1512/19, від 17.03.2020 року у справі №809/710/17.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, скаржник вже неодноразово звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 280/4598/19, проте ухвалами Верховного Суду від 12.04.2021 року, від 24.05.2021 року, від 28 липня 2021 року, від 16.12.2021, від 12.01.2022 року, від 07.02.2022 року касаційні скарги повернуто скаржнику як такі, що не містили обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень.
Разом з тим, варто зазначити, що Верховний Суд, повертаючи касаційні скарги зазначив скаржнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Так, заявником зроблено вказівку на постанови Верховного Суду з цитуванням окремих витягів з його тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом апеляційної інстанції рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду, не обґрунтовує подібність правовідносин у цій справі та справах, які заявлені до касаційного перегляду. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. Також, Суд зауважував, що у разі подання касаційної скарги на цій підставі недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин. У касаційній скарзі скаржник не наводить, в чому саме він вбачає подібність правовідносин у справах (у яких викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга). 
В подальшому, повертаючи касаційні скарги, Верховним Судом зазначалося заявнику, що касаційні скарги були ідентичними первісно поданій касаційній скарзі, та не усували недоліків, на які вказано Верховним Судом під час повернення попередньо поданих касаційних скарг. 
За результатами ж проведеного аналізу змісту восьме поданої касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що вона є аналогічною за змістом попередньо поданим касаційним скаргам з тією самою підставою касаційного оскарження судових рішень та не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом під час повернення попередньо поданих касаційних скарг. 
Отже скаржником не приведено касаційну скаргу у відповідність із нормами процесуального закону, зокрема, в частині належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 280/4598/19 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                                І.А. Васильєва