Ухвала        
 
12 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 544/856/20
провадження № 61-21406ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 28 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 20 січня 2022 року ці недоліки було усунуто. 
 
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, яку подано на виконання ухвали Верховного Суду від 20 січня 2022 року, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що отримав копію постанови апеляційного суду 27 листопада 2021 року. На підтвердження указаних обставин суду надано: копію накладної АТ «Укрпошта» № 3600005685859 про відправлення Полтавським апеляційним судом рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_1 ; роздруківку статусу відстеження указаного рекомендованого листа з датою відправлення 24 листопада 2021 року та отримання 27 листопада 2021 року; копії супровідних листів, адресованих Полтавським апеляційним судом Пирятинському районному суду Полтавської області від 21 грудня 2021 року про направлення рекомендованих повідомлень (а. с.  204, 212) для приєднання до матеріалів справи; рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 210, 213), адресовані Полтавським апеляційним судом на ім`я ОСОБА_1 № 3600005975809 та № 3600005685859, згідно яких ним отримано копії постанов 27 листопада 2021 року та 11 грудня 2021 року.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. У частині третій статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Окрім того, особа, яка подала касаційну скаргу, у клопотанні, яке додано до касаційної скарги, просить зупинити виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року. Клопотання мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 отримано виконавчі листи та розпочато процедуру примусового стягнення присуджених їй коштів, а скасування оскаржених рішень касаційним судом утруднить або зробить неможливим повернення отриманих нею коштів.
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення виконання рішення не свідчать про наявність підстав для його зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому в задоволенні заяви слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 544/856/20.
 
Витребувати з Пирятинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 544/856/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2021 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 травня 2022 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
  Судді:                                                                                           В. І. Крат
 
                                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков