ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/23771/21 	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/729/22 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/23771/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2022 року, ухваленого суддею Позняк В.М., повний текст рішення складено 14 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, -

В С Т А Н О В И В:

       у грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злиттям квартири. 
       В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .
       Відповідач, що проживає поверхом вище, а саме в квартирі АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, здійснила затоплення його квартири 21.10.2021 року, про що комісією складено акт. 
        Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовилася, а навпаки, здійснила повторне залиття квартири. Неодноразові прохання, усні зауваження, умовляння відповідача привести його квартиру у попередній стан, шляхом проведення ремонту, нею ігнорувалися. Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, сума будівельних робіт, які необхідно здійснити для відновлення квартири 5842,00 гривень, які просить стягнути з відповідача.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2022 року позов задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 2921 гривень та 1204 гривень судових витрат.
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маракіна О.Г. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в акті огляду квартири від 21.10.2021 року, складений ДП "Фаворит- 3" відсутні відомості стосовно проведення обстеження сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2 , яка розміщена поверхом вище на час складання акту. Зі сторони власників квартири АДРЕСА_3 підписи про ознайомлення - відсутні, що пояснюється не залученням таких до огляду квартири АДРЕСА_4 . При цьому жодних заходів щодо залучення відповідних осіб зі сторони зазначеної квартири АДРЕСА_2 не здійснювалось та матеріали справи не містять. 
       Таким чином, висновки суду стосовно того, що при проведенні обстеження квартири АДРЕСА_4 були присутні уповноваженні представники власників квартир (в тому числі квартири АДРЕСА_2 є такими, що не відповідають обставинам справи та не підтверджено жодними доказами.
       Позивач не надав суду доказів понесення ним фактичних витрат на проведення ремонтних робіт на суму 5842 грн та не надано доказу, що саме дану суму необхідно понести для приведення квартири у попередній стан.
       Позивач не надав належних доказів понесення витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення чи намірів на укладення договору з виконавцем ремонтно-будівельних робіт, який поніс би вказані загальновиробничі витрати, витрати на заробітну плату, кошторисний прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат будівельної організації та податок на додану вартість, у зв`язку з відновлювальним ремонтом його квартири.
        Відзивом на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маракіна О.Г. ОСОБА_2 не скористався.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..
       Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
       Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481 грн.
       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
       Ціна позову у цій справі становить 5842 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 =248100 грн).
       Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру правочинів та реєстраційним посвідченням (а.с. 5-6).
       Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом встановлено, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 30).
       Документів про належність 1/2 частини квартири ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
       Із акту огляду квартири від 21.10.2021, складеного комісією в складі: майстра дільниці Цяпи Н.М. , юриста Пукало І.М., слюсаря-сантехніка Польного Є.С. проведено обстеження квартири АДРЕСА_4 , вбачається, що власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_5 , на предмета топлення. За результатами обстеження встановлено, що в даній квартирі замокла стеля в коридорі - 0,4 м кв, стеля в кухні - 0,1 м кв, стеля у ванній кімнаті - 0,2 м кв. Затоплення відбулося із квартири АДРЕСА_2 , яка розміщена поверхом вище по причині халатного відношення до сантехнічного обладнання (а.с. 7).
       Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1, капітального ремонту затопленої житлової квартири сума будівельних робіт, які необхідно здійснити для відновлення квартири, складена в поточних цінах станом на 21.10.2021 року складає 5842, 00 гривень (а.с. 9-12).
       За проведення оцінки та виготовлення кошторисної документації, позивач оплатив 1500 грн., що стверджується квитанцією №057011 від 16.11.2021 року (а.с. 13).
       Положеннями статтями 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
       Згідно частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене статтею 22 ЦК України. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
       Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й дизпозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.
       Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
       Відповідно до другого абзацу п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).
       В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. 
       В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
       Відповідно до ст. 81 ЦПК України ,кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.
       Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Проаналізувавши акт від 21.10.2021 року , затверджений директором ДП "Фаворит - 3", колегія суддів вважає, що він складений із порушеннями зазначеними у Додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
       Зокрема, його складено не повним складом посадових осіб, що повинні входити до складу комісії, не зазначено конкретні причини затоплення квартири та не зафіксовано відомості щодо винної сторони, яка допустила таке затоплення, що призвело до замокання стелі у квартирі, не здійснено обстеження сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2 , яка розміщена поверхом вище на час складання акту, відсутні підписи як власників квартир АДРЕСА_4 так і 77 при ознайомленні з актом, відсутній висновок комісії щодо обсягу відновлюваних робіт, які необхідно провести для приведення замоклої частини стелі в квартирі АДРЕСА_4 в попередній стан, а також орієнтовна вартість пошкодженого майна та/чи відновлювальних робіт, особу, що завдала шкоду, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт складено за відсутності самого відповідача, що позбавило його можливості подання доводів на його спростування.
       Розмір збитків позивачем обґрунтовано локальним кошторисом на будівельні матеріали зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва, складеного станом на 21.10.2021 року. Водночас, зазначений кошторис здійснений без посилання на будь-які документи, з яких можна було б встановити дійсну вартість знищеного майна та можливу ціну відновлення пошкодженого мана. Крім того, у зазначеному кошторисі відображено капітальний ремонт всієї квартири, а не затопленої її частини, що підтверджується актом від 21.10.2021 року, складеного ДП "Фаворит - 3" в якому зазначено, що пошкодження зазнало частина стелі в коридорі - 0,4 кв м, стеля в кухні - 0,1 кв м та стелі у ванній кімнаті - 0,2 кв м, тобто загальна площа замоклої частини стелі становить 0,7 кв м. Висновки, стосовно того, що для відновлення попереднього стану залитої частини стелі необхідно проводити капітальний ремонт як замоклої частини, так і всієї житлової площі квартири зазначений акт від 21.10.2021 року не містить.
       Колегія суддів вважає, що акт не відповідає вимогам, викладених у Правилах, оскільки в акті відображено власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , при тому, що згідно наявних в матеріалах справи документів власником є ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_5 є співвласником даної квартири.
       Окрім того, ОСОБА_2 не надав належних доказів понесення ним фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення чи навіть наміру укладення договору з виконавцем ремонтно-будівельних робіт.
       Що ж стосується доданих до позовної заяви фотокарток про технічний стан сантехніки труб (заржавілі та протікають) у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , колегія суддів не приймає їх як належний доказ, оскільки вони не відображають стан пошкоджень саме у тих місцях та об`ємі, зазначених в акті. Відсутній висновок спеціаліста з цього приводу і не відображено про це в акті - по причині халатного відношення до сантехнічного обладнання, не зазначивши при цьому конкретно в чому полягає ця халатність. 
       Доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачу квартири матеріали справи не містять.
       Клопотань про проведення експертизи з метою з`ясування причин залиття квартири позивач не надав.
       Як вбачається із матеріалів справи позов був заявлений до ОСОБА_1 , однак в матеріалах справи не містяться відомостей, що вона є власником чи співвласником квартири АДРЕСА_3 , оскільки власником половини квартири є ОСОБА_3 , яка не притягнута в якості співвідповідача у справі.
       Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Таким чином, колегія судді приходить до переконання, що вищевказаний акт від 21 жовтня 2021 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, а тому відсутня вини відповідача щодо залиття квартири позивача, також суд не в повній мірі визначився із суб`єктним складом учасників справи, що на підставі ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову. 
       Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири - відмовити . 
       Судові витрати у вигляді сплати судового за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 15 серпня 2022 року.
Головуюча                                                                 Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         С.І. Дикун

                                                                                Н.М. Храпак