ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/890/22 Справа № 183/3057/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - 183/3057/22 Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 серпня 2022 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, відносно : 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
       Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 862739 від 21.06.2022 р., який складений відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З цього протоколу вбачається, що 18.06.2022 року о 16 год. 50 хв.  ОСОБА_2  знаходячись за адресою АДРЕСА_2  влаштував сварку з колишньою дружиною ОСОБА_1  в ході якої ображав останню чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи, а висновки суду є передчасними.
       Апелянт пояснила, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, ніколи не перешкоджала останньому спілкуватись з дитиною.
       Вина ОСОБА_2 , на думку потерпілої підтверджується зібраними по справі доказами. 
       Зазначає, що відеозаписи, які були здійснення ОСОБА_2 , у судовому засіданні не переглядались, однак в постанові суду зазначено, що ці відеозаписи було дослідженні судом і з них вбачаються певні обставини, що не відповідає дійсності. 
       В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
        ОСОБА_2 та його захисник Токарєв В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без змін. 
       Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
       Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
       Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
       З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
       Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №862739 від 21.06.2022 року, зафіксовано, що ОСОБА_2 18.06.2022 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_2 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 влаштував сварку з колишньою дружиною ОСОБА_1 в ході якої ображав останню чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
       Своєю заявою від 18.06.22 р. ОСОБА_1 просила співробітників поліції вжити заходів до ОСОБА_2 за вказаним фактом.
       Вказана заява зареєстрована Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській обл. в ЄО за № 9152 від 18.06.2022 р.
       В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 18.06.2022 р. зазначено, що 18.06.2022 р. о 16 г. 50 хв. вона знаходилася вдома за адресою АДРЕСА_2 та почула, що в домі балакає її колишній чоловік ОСОБА_2 . Вона вийшла до нього з дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку ОСОБА_2 хотів взяти із собою, хоча вона з ним про це не домовлялась. ОСОБА_2 взяв дитину на руки, але дочка почала вириватись з рук. ОСОБА_1 сказала, щоб він відпустив дитину. ОСОБА_2 поставив дочку на землю після чого ОСОБА_3 побігла в будинок та заховалась. Після цього ОСОБА_2 почав себе образливо вести: вдарив ОСОБА_1 рукою в праве плече, ображав нецензурною лайкою.
       Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за вчинене. Пояснила, що ніяких перешкод у спілкуванні з дочкою вона ОСОБА_2 не чинить, а останні постійно веде себе неадекватно, то вчинить скандал, то напише заяву в поліцію.
       В судовому засіданні суду першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила свої письмові пояснення, пояснила, що 18.06.2022 р. в ході конфлікту ображали та висловлювались нецензурно як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 .
       Допитана в якості свідка в суді першої інстанції ОСОБА_5 , яка пояснила, що 18.06.2022 р. розмовляла по телефону зі своєю подругою ОСОБА_4 та почула, що остання почала сваритися з ОСОБА_2 . Після чого одразу прийшла до будинку ОСОБА_4 та була свідком конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
       Допитаний у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою. 18.06.2022 р. у них знову вийшов конфлікт з ОСОБА_1 оскільки остання не надала йому можливості у цей день поспілкуватись з дочкою.
       Апеляційним судом переглянуто відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи (файл з назвою «IMG_1767») відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_2 прийшов у двір будинку в який його впустила ОСОБА_1 .. Зайшовши в будинок ОСОБА_2 почав прохати покликати до нього дочку та почав звинувачувати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у тому, що вони налаштовують дочку проти нього. На що ОСОБА_1 посміхаючись відповіла йому «Слыш ты, журналист», а ОСОБА_4 сказала «Ти здурів. Я не настраюю дитину проти тебе». Після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали кликати дитину, але вона не вийшла з кімнати, в якій знаходилась, до батька. ОСОБА_2 сказав ОСОБА_4 , що вона робить з себе дурочку та з нього намагається зробити дурня. Після цього ОСОБА_1 зробила ОСОБА_2 зауваження про недопустимість так розмовляти з дорослими та вибила мобільний телефон з рук ОСОБА_2 , за допомогою якого він робив відеозапис. Після цього ОСОБА_2 висловився нецензурно та запитав ОСОБА_1 навіщо вона це зробила. На іншому відео з вказаного диску вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали виганяти ОСОБА_2 з будинку, при цьому ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ображали один одного, застосовуючи, в тому числі, нецензурні слова. При цьому нецензурні слова не були направлені на адресу певного учасника конфлікту. ОСОБА_2 просив надати йому дитину, але ОСОБА_1 закрила собою двері кімнати, де знаходилась дитина та сказала, що дочка боїться його. ОСОБА_2 погрожував ув`язненням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки вони ховають від нього дитину. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знову почали виганяти ОСОБА_2 та сказали, щоб він чекав дитину на дворі. На що ОСОБА_2 погодився. На прохання ОСОБА_2 надати йому дитину, щоб він пішов з нею погуляти ОСОБА_1 нецензурно відповіла йому куди йти. На неодноразові прохання ОСОБА_2 надати йому дитину ОСОБА_1 сказала, що дитині такий батько не потрібен. В цей час з кімнати вийшла заплакана дочка.
       Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_5 просить ОСОБА_2 вийти з будинку на вулицю та там чекати. ОСОБА_2 вийшов з будинку. При цьому ці три особи взаємно звинувачували один одного у неправильній поведінці.
       Як вище зазначено, відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №862739 від 21.06.2022 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного характеру.
       Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
       Об`єктивна сторона правопорушення виражається в, зокрема, умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
       Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
       Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
       Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
       Суб`єкт вказаного правопорушення загальний - фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.
       Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
       При цьому суд звертає увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство – це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.
       Конфлікт – це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вище перераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.
       Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено беззаперечних відомостей, які б свідчили б про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства. Конфлікт, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 носить обопільний характер. Стверджувати що внаслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи потерпіла зазнала, або могла зазнати шкоди психологічному здоров`ю, немає.
       Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що само по собі ображання ОСОБА_2 потерпілої, використання нецензурної лайки, лексики не є проявом домашнього насильства у формі психологічного насильства, а для наявності складу адміністративного правопорушення потрібно також доведення і заподіяння, або можливого заподіяння шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Однак, таких доказів матеріали справи не містять. Навпаки, наявні в матеріалах справи докази (зокрема відеозаписи конфлікту) свідчать про відсутність переваги психологічних сил ОСОБА_2 , та його дії не позбавили можливості ОСОБА_1 здійснювати самозахист, що вона ї здійснювала.
       Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
       Закриваючи провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлена наявність в діях ОСОБА_2 обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, його об`єктивної сторони, а саме ознак домашнього насильства. 
       У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
       Доводи викладені в апеляційній скарзі потерпілої були ретельно перевірені апеляційним судом, проте в ході розгляду не знайшли свого підтвердження.
       Таким чином, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення. 
       Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко