ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2022 р.           Справа№ 910/12930/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Скрипки  І.М. 
 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021
у справі №910/12930/21 (суддя Андреїшина І.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»
до Моторного (транспортного) страхового бюро України
про стягнення 15 015,68 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі, відповідач або МТСБУ) про стягнення 15 015,68 грн, з яких: 3% річних у розмірі 2 633,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 382,01 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України     на 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) грн 67 коп., інфляційне збільшення боргу у розмірі   12 382 (дванадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 01 коп., судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 600 (чотири шістсот) грн 00 коп.
Рішення суду мотивоване тим, що на підставі п.20.3. статті 20 та статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має місце перехід прав та обов`язків до МТСБУ за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика. При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати страхового відшкодування, передбачені законом  суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком (Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна») виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною складовою/частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування. 
Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначив, що в контексті спірних правовідносин право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.
Таким чином, початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019 (дата ухвали Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі    №910/842/18, якою ліквідовано Компанію у зв`язку з неможливістю останньої виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення Товариства з даним позовом). Отже, початком початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019, а тому Товариством подано даний позов до МТСБУ в межах строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 07.12.2021 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Моторно (транспортне) страхове бюро України через Господарський суд міста Києва звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21 та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи поводити з викликом сторін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- суд першої інстанції належним чином не дослідив строк, коли позивач дізнався про своє порушене право, дійшовши помилкового висновку, що про своє порушене право позивач дізнався з моменту винесення ухвали про визнання банкрутом ПрАТ «СК «Україна»;
- судом покладено додатковий обов`язок на МТСБУ щодо виплати інфляційних втрат та 3% річних, тобто притягнуто до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем, хоча відповідальність має індивідуальний характер та ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за іншу особу;
- пеня, інфляційні втрати та 3% річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ, передбачених підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі №910/12930/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12930/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
22.12.2021 матеріали справи №910/12930/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 22.12.2021 по 06.01.2022 згідно наказів голови Північного апеляційного господарського суду №719-в від 17.12.2021 та     №728-в від 20.12.2021 перебувала у щорічних основних відпустках.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21 залишено без руху. Роз`яснено Моторному (транспортному) страховому бюро України, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у сумі 3   405, 00 грн та належні докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу у справі листом з описом вкладення.
25.01.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав клопотання, до якого додано платіжне доручення №438679 від 18.01.2025 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн та докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу у справі.
Відповідачем у апеляційній скарзі було заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у період з 31.01.2022 по 04.02.2022, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/513/22 від 31.01.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 справу №910/12930/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21, відмовлено у задоволенні клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21  у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв, клопотань.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлень про вручення поштових відправлень), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.03.2015 на проспекті М. Бажана, 8 в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «VOLKSWAGEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У відповідності до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 17.04.2015 у справі №753/5738/15-п вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ,  вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України.  
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17.04.2015 у справі №753/5738/15-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно статті 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2  на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна».
23.03.2015 за замовленням ОСОБА_3 (власник автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_2 ) було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.
Відповідно до висновку №0183 про оцінку автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_2 ,  складеного 23.03.2015, було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_2 та визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, що становить 50 025, 63 грн.
За доводами позивача 13.08.2015 ОСОБА_3 подав до ПрАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування.
17.08.2015 між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ФОП Шиян Д.С. (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого ФОП Шиян Д.С. набув право вимоги в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної майнової шкоди від винної особи, страхової компанії або від Моторного (транспортного) страхового бюро України в передбачених законом випадках.
31.08.2015  між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №5/31-08/2015, відповідно до п. 1.1 якого на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до Додатку №1 до цього договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги від 17.08.2015  на суму 38 101,05 грн.
В силу умов вказаного договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 договору №5/31-08/2015  від 31.08.2015).
Пунктом 1.4 договору №5/31-08/2015  від 31.08.2015  передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є Корнійчук Алла Іванівна (п. 1 додатку №1 до договору №55/31-08/2015  від 31.08.2015); страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини 1  статті 1078 Цивільного кодексу України  предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.
Отже, починаючи з 31.08.2015 кредитором у договірному зобов`язанні, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.03.2015 на проспекті М. Бажана, 8 в місті Києві за участю транспортних засобів: автомобіля «VOLKSWAGEN» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_2 ., є Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».
Позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», порушуючи умови договору обов`язкового страхування (полісу) №АІ/4142679, не здійснило виплату грошового зобов`язання за заявою ОСОБА_3 , а у подальшому не здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Маркс.Капітал».
Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал  Страхування» звернулись Господарського суду міста Києва із заявою про порушення  провадження у справі про банкрутство боржника - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (ідентифікаційний код 30636550), оскільки останнє має кредиторську заборгованість і неспроможне її погасити.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», визнано розмір безспірних вимог ініціюючих кредиторів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс. Капітал» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на суму 1 232 899,85 грн, призначено в даній справі розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну.
30.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»  звернулося до Господарського суду міста Києва у справі №910/842/18 із заявою про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна».
24.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»   подало уточнення до заяви про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у справі №910/842/18, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло за страховою подією 17.03.2015 на підставі договору №АІ/4142679. Ці уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства    «Страхова компанія «Україна» перед Товариством з обмеженою відповідальністю    «Маркс.Капітал», в тому числі за зобов`язанням, яке виникло за страховою подією 17.03.2015 на підставі договору №АІ/4142679.
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія    «Україна» на загальну суму 22 101 683 грн 87 коп., в тому числі, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».
Судом встановлено, що 21.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4    944 765,41 грн у справі №910/842/18, в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору №АІ/4142679.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/842/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» з урахуванням уточнення на суму 4 941  518,06 грн задоволено. Визнано кредиторські вимоги: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» на суму 3524,00 грн - першої черги, на суму 4     937 944,06 - шостої черги.
Отже, вказаною ухвалою в межах справи про банкрутство № 910/842/18 суд визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», які є предметом цього спору. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.
30.08.2019 у зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату боргу.
16.09.2019 відповідачем було частково виконано зобов`язання за договором страхування, зокрема, здійснено лише виплату страхового відшкодування у розмірі 33 368,54 грн. Інша частина зобов`язань щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат була залишена відповідачем без задоволення.
Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання у повному обсязі, позивач звернувся до суду з позовними вимогами у даній справі про стягнення з відповідача 15 015,68 грн, з яких: 3% річних у розмірі 2 633,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 382,01 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення нарахувань 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначає, що не порушував жодного грошового зобов`язання перед позивачем, тому на нього не може бути покладена відповідальність в порядку статті 625 Цивільного кодексу України; пеня, інфляційні втрати та 3% річних є повністю погашеними та не входять до зобов`язань, передбачених підп. г) п. 41.1  статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позовної давності для їх заявлення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування»  договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані  Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  та  законодавством про банкрутство.
За загальним правилом, викладеним в пункті 3  статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Норми статті 87 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої  статті 45 вказаного Закону  встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.
Натомість, спеціальні норми  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.
Зокрема, відповідно до пункту 20.3  статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна,  приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України  сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Колегія суддів зазначає, що МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати  за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування,  передбачені законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України  та пункт 36.5  статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України  та пункту 36.5  статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.
Для вирішення спору про покладення на МТСБУ (відповідно до пункту 20.3 статті 20 та підпункту «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих в силу закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущеного страховиком, обставини прострочення МТСБУ виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету дослідження та доказування, як такі, що не мають значення. 
Правомірність покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) на МТСБУ узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 по справі №910/14293/19, відповідно до якої обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.
З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість покладення на МТСБУ обов`язку щодо виплати інфляційних втрат та 3% річних за порушення ПрАТ «СК «Україна» свого зобов`язання із виплати страхового відшкодування.
У спірних правовідносинах ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 ТОВ «Маркс.Капітал» визнано кредитором ПрАТ «СК  «Україна», в тому числі за страховою подією, що сталася 17.03.2015, що узгоджується з умовами пункту 1.2. договору про надання фінансових послуг факторингу №5/31-08/2015 від 31.08.2015 - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ «СК «Україна» у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, встановлено, що непогашеними залишаються вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» четвертої черги на суму 3  916 198,78 грн, шостої черги на суму 6 868 953,48 грн, загальна сума 20  340 192,80 грн.
Враховуючи встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування за страховою подією 17.03.2015, що залишились непогашеними після ліквідації боржника, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Маркс.Капітал» до МТСБУ про стягнення 3% річних у розмірі 2 633,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 12 382,01 грн.
У свою чергу, відповідач заявив про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.
Відповідно до  статті 256 Цивільного кодексу України  позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Нормами  статті 257 Цивільного кодексу України  встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України  перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
За грошовим зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №910/14293/19 надано правовий висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням; право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у справі №910/14293/19.
Враховуючи у відповідності до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19, колегія суддів доходить висновку, що оскільки ліквідація страховика (ПрАТ «СК «Україна») відбулась за ухвалою суду 17.07.2019, саме 17.07.2019 є початком перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.
Відтак, враховуючи звернення позивача з позовом до суду у даній справі 04.08.2021 (згідно відмітки Укрпошти Стандарт на конверті, в якому надіслано позов до Господарського суду міста Києва), позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2 633,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 12 382,01 грн заявлені у межах загального трирічного строку позовної давності, у зв`язку із чим заява відповідача про застосування позовної давності до цих вимог задоволенню не підлягає.
          Наведеними обставинами спростовуються аргументи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.
Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2 633,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 12 382,01 грн.
Водночас, апеляційна скарга відповідача не містить заперечень проти присуджених судом до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4  600,00 грн, а тому, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі про задоволення позовних вимог обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову. Апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/12930/21  залишити без змін.
Матеріали справи №910/12930/21 повернути до місцевого господарського суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                І.М. Скрипка