Справа № 454/3986/20                                Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А. 
Провадження № 33/811/350/22                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2021 року, 

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 
Згідно постанови,  ОСОБА_1 18.11.2020 перебуваючи по вул.Шевченка, в с.Сілець висловлювався нецензурними словами в сторону ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджується з даною постановою, та вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення суду ґрунтуються на доказах які фактично не досліджувались в суді і є недопустимими.
Звертає увагу на те, що її в жодний спосіб не було повідомлено про час та місце розгляду адміністративної справи де її звинувачено у вчиненні правопорушення, і їй не було відомо, що відносно неї був складений протокол. Жодного протоколу вона не підписувала, права і обов`язки їй ніхто не роз`яснював.
Щодо обставин події пояснює, що 18 листопада 2020 року, приблизно 15,30 год. вона перебувала на своїй присадибній ділянці, біля свого житлового будинку, працювала на земельній ділянці. До неї звернулась сусідка із претензіями, що вона дуже близько до її межі висадила дерева. Вона запевнила що ці дерева висаджені на відстані одного метра від межі і жодних перешкод вони чинити не будуть. У відповідь від сусідки почула нецензурну лайку і погрози в свою адресу. Лайка від сусідки тривала більше години і вона не витерпіла і викликала поліцію. Поліція прибула на місце і відібрала пояснення в неї. Жодних протоколів, жодних зауважень в її адресу працівники поліції не робили. На цьому інцидент був вичерпаний, сусідка заспокоїлась, поліція залишила місце події.
18 лютого 2022 року, через поштовий зв`язок отримала постанову виконавчої служби про звернення стягнення на заробітну плату яка датована 11.02.2022.
Наголошує на тому, що не розуміє яким чином була притягнута до адміністративної відповідальності, адже жодного протоколу відносно неї не оформляли, їй ніхто не роз`яснював прав і обов`язків, жодного бланку протоколу вона не підписувала. Сокальським районним судом, під головуванням судді Веремчук О.А., без її участі, розглянутий протокол і її визнано винною у вчиненні хуліганських дій, чим її було позбавлено можливості захистити свої інтереси.
Оцінюючи викладене вважає що належних і допустимих доказів які б підтверджували вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП не існує.
У зв`язку з тим, що не була присутня під час розгляду справи в суді першої інстанції, копію постанови не отримувала, а довідалась про таку лише 18.02.2022 із виконавчої служби, просить поновити строк на апеляційне оскарження.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду 20.04.2022 року не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, що не позбавляє можливості розглянути справу у її відсутності. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд не в достатній мірі дослідив наявні матеріали.
Відповідно до ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Апеляційний суд не погоджується з мотивами рішення з огляду на те, що зміст постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП.
Зокрема, постанова місцевого суду повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Крім цього, у постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення доказів, на які посилається правопорушник.
Відтак, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, судом першої інстанції не дотримано вищенаведених вимог закону, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, місцевим судом взагалі не були досліджені докази, які містяться у матеріалах справи. Рішення суду першої інстанції, не містить опису встановлених під час розгляду справи обставин вказаного порушення.
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що учасників було повідомлено про час та місце розгляду справи.
Наведене, на думку апеляційного суду свідчить про те, що суд першої інстанції, не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, тим самим позбавивши апеляційний суд можливості дати оцінку доводам, наведеним у апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути зазначені порушення та постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.
При цьому, слід поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2021 року, оскільки така про розгляд належним чином не була, копію постанови судом їй направлено не було, про існування такої їй стало відомо фактично 18.02.2022 р.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2021 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2021 року – скасувати, та прийняти нову постанову, якою матеріали провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП скерувати на новий судовий розгляд до Сокальського районного суду Львівської області.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                         Л.Я. Гончарук