Номер провадження: 33/813/626/22
Номер справи місцевого суду: 946/10122/21 
Головуючий у першій інстанції Жигулін С.М. Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        16.06.2022 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                        Громік Р.Д.
за участю секретаря:                                        Сидоренко А.О.,
за участі правопорушника                                 ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року, якою визнано провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077991 від 22 листопада 2021 року вбачається, що 22.11.2021 року о 18:00 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 , за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Молодіжна, 105, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР. У присутності свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року визнано провину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок
На дану постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1) про судове засідання, яке призначено на 21 січня 2022 року він сповіщений належним чином не був;
2) ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки, які закріплені в Конституції України та у Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року, мотивуючи тим, що повний текст постанови отримав 27 квітня 2022 року.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
У статті 1 КУпАП, встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно із ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що справа всупереч вимогам закону була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянуто судом першої інстанції за відсутності правопорушника ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, яке призначене на 21 січня 2022 року.
Таким чином, судом апеляційної інстанції констатовано факт неналежного сповіщення правопорушника, порушуючи його процесуальні права.
Розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив його права в судовому процесі, передбачені ст. 268 КУпАП, і позбавив його можливості брати участь в судовому розгляді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.
Порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП є безумовною підставою для скасування судового рішення у зв`язку з порушенням прав ОСОБА_1 на захист.
На підставі вищевикладеного, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, вважаю за необхідне скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року та прийняти нову постанову. 
Апеляційним судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №077991 від 22 листопада 2021 року вбачається, що 22.11.2021 року о 18:00 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 , за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Молодіжна, 105, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР. У присутності свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- поясненнями свідків: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ;
- рапортом рядового поліції Іванова І.;
- витягом із звернення до поліції ( ОСОБА_4 );
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Суд апеляційної інстанції при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Обставини що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлені.
При накладенні стягнення апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом на підтвердження доводів, які зазначені у апеляційній скарзі, не надано жодного належного та допустимого доказу.
Щодо доводів апеляційної скарги про не роз`яснення працівниками поліції прав та обов`язків, то апеляційний суд зазначає, що на відео з назвою «01442@2021112221251710» на Диску 2 о 19 годині 35 хвилин роз`ясненні відповідні права.
Таким чином, інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2022 року скасувати.
Постановити нове судове рішення.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік