ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2022 року  
м. Київ
справа № 127/418/21
провадження № 51-223км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,                            
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя  АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки, за ч. 3 ст. 185 цього Кодексу – на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 186 КК – на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 зазначеного Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення зі дня затримання 15 грудня 2020 року до 19 січня 2021 року включно та з дня затримання 24 лютого 2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів.
Заставу в розмірі 45 400 грн, внесену ОСОБА_8 відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року за ОСОБА_6 , звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.
За вироком місцевого суду  ОСОБА_6  засуджено за те, що він 18 листопада 2020 року близько 20:20 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_2 , з метою придбання продуктів харчування. Коли побачив, що в магазині проводяться ремонтні роботи, в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації  ОСОБА_6 ,діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, взяв з підлогиперфоратор марки «Dnipro-M RH-98» чорного кольору, який належить ОСОБА_9 , та вийшов з магазину, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до висновку експерта від 08 грудня 2020 року № 8033/20-21 ринкова вартість вказаного перфоратора станом на момент вчинення крадіжки становила 1179 грн. Своїми умисними діями  ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 1179 грн.
Крім того, ОСОБА_6 15 грудня 2020 року близько 11:30 зайшов до приміщення магазину «ПродМаг», що на АДРЕСА_3 , в якому здійснює господарську діяльність фізична особа – підприємець ОСОБА_10 . Там у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, вважаючи, що його дії є таємними для інших осіб, присутніх в магазині, взяв із полиці дві пляшки коньяку торговельної марки «Старовірменський» 4 зірки, об`ємом 0,5 л, вартість якого відповідно до висновку експерта від 05 січня 2021 року № 7/21-21 становила 178,37 грн за пляшку, ходив з ними торговельною залою, під час чого одну з пляшок помістив до кишені своєї куртки. Потім, ОСОБА_6 підійшов до полиць з алкогольними напоями і поставив іншу пляшку, яку тримав у руці, назад на полицю та пішов до виходу з приміщення магазину, де був зупинений продавцем ОСОБА_11 . Остання звернулась до ОСОБА_6 з вимогою показати вміст його кишень і повернути викрадену пляшку. Після цього ОСОБА_6 , усвідомивши, що його діяння викрито, вже відкрито продовжив дії, спрямовані на заволодіння майном ФОП ОСОБА_10 , маючи при собі вищевказану пляшку коньяку, направився до виходу з магазину і, незважаючи на дії продавця ОСОБА_11 , яка перешкоджала йому вийти, разом із викраденим майном вибіг з приміщення магазину в невідомому напрямку. Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 178,37 грн.
Крім того, ОСОБА_6 23 лютого 2021 року близько 22:00, проходячи біля будинку № 38-А на вул. І. Миколайчука в м. Вінниці, побачив автомобіль «PEUGEOT BOXER» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з указаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливими мотивом, підійшов до вищезазначеного автомобіля, відчинив руками передні дверці справа і проник до салону автомобіля, з якого забрав належне ОСОБА_12 майно загальною вартістю 2636 грн згідно з висновком експерта від 11 березня 2021 року № 1391-1397/21-21, а саме: автомобільний магнітофон ТМ HYUNDAI моделі H-CMD 4016 у корпусі чорного кольору вартістю 450 грн, пару ковзанів ТМ ССМ моделі EXTERNO Е6 вартістю 990 грн, пару ковзанів ТМ ССМ моделі ТУКЕ вартістю 400 грн, пару ковзанів ТМ MATRIX вартістю 630 грн, автомобільний розгалужувач прикурювача та автомобільної зарядки вартістю 166 грн, а також відеореєстратор WDR FULL 10880Р, повербанк ТМ PowerBar моделі Е1-02, переносний зарядний пристрій бірюзового кольору, вартість яких встановити не можливо. Після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном далі розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 2636 грн.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 10 грудня 2021 року вирок місцевого суду  залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого  ОСОБА_6  – адвоката  ОСОБА_7  – без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник   ОСОБА_13 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , виду та розміру призначеного йому покарання, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити судові рішення в частині вирішення долі застави, внесеної ОСОБА_8 , та  повернути заставу останній. Захисник стверджує, що це питання суд першої інстанції вирішив з порушенням норм права, оскільки не мав підтверджень невиконання  ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього за ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28грудня 2020 року, а тому ухвалив незаконне рішення про звернення застави в дохід держави.
Позиції учасників судового провадження
На касаційну скаргу заперечень не надходило.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі –КПК) суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Висновки судів про доведеність винуватості  ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація дій за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК у касаційній скарзі захисника не оскаржуються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК, тому суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За частиною 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, щодо допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме в частині вирішення питання про долю застави, внесеної у кримінальному провадженні заставодавцем ОСОБА_8 , є обґрунтованими з огляду на таке.
За змістом ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приписами ч.8 ст. 182 КПК регламентовано, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2020року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в сумі 181 600 грн.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 28 грудня 2020 року задовольнив скаргу захисника ОСОБА_14 і застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в сумі 45 400 грн, яку 18 січня 2021 року внесла ОСОБА_8  (т. 1, а. к. п. 180), та 19 січня 2021 року ОСОБА_6 було звільнено.
Далі 24 лютого 2021 року  ОСОБА_6  було затримано (т. 1, а. к. п. 107) та за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 17:40 24 квітня 2021 року з одночасним визначенням розміру застави у сумі 181 600 грн.
Постановляючи вирок, районний суд у резолютивній частині вказав про звернення застави, внесеної ОСОБА_8 у сумі 45 400 грн, в дохід держави і при цьому жодних мотивів прийняття такого рішення з урахуванням положень ст. 182 КПК не навів.
Під час перевірки вироку місцевого суду апеляційний суд цих доводів, наведених захисником ОСОБА_7 у апеляційній скарзі, не проаналізував та належної оцінки їм не надав, а лише зазначив у своєму рішенні, що, оскільки ОСОБА_6 вчинив інший злочин у період покладення на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про звернення застави в дохід держави.
При цьому всупереч вимогам ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції ретельно не перевірив, чи було дотримано місцевим судом у ході ухвалення такого рішення положення ст. 182 КПК, та не вказав, які саме з покладених обов`язків було порушено ОСОБА_6 під час дії вказаного запобіжного заходу, що давало би підстави суду для прийняття рішення про звернення застави в дохід держави, а отже, вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в цій частині постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило цим судам ухвалити законні й обґрунтовані судові рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду змінити і виключити з резолютивної частини вироку місцевого суду  рішення про звернення застави в дохід держави.
Питання про долю внесеної застави має бути вирішено судом першої інстанції в порядку ст. 537 КПК із додержанням положень ст. 182 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку рішення про звернення застави у сумі 45 400 грн у дохід держави.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                         ОСОБА_3