П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/12864/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
13 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідача) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 17.12.2021 позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 18.12.2017 включно.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 18.12.2017 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.12.2017 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає на передчасності таких вимог позивача.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.12.2017 №249 солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.12.2017 №58-РС виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Тульчинського районного військового комісаріату в м. Тульчин, Вінницької області. Вказаним наказом передбачено проведення розрахунків із позивачем, пов`язаних із його звільненням з військової служби.
Позивач не погоджується невиплатою індексації грошового забезпечення та непроведенням повного розрахунку при звільненні, тому звернувся до суду.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
В межах розгляду даної справи судом першої інстанції встановлено порушення прав позивача та визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, а також зобов`язано відповідача провести такі перерахунок та виплату в період із 01.01.2016 по 18.12.2017.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що в даному випадку, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу та який виплачував йому грошове забезпечення. І саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Слід зазначити, що у даному випадку індексація не була нарахована та виплачена позивачеві, а відтак питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є також передчасним.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що термін "базовий місяць" не містить законодавчого закріплення ні в Законі № 1282-XII, ні в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позов у вказаній частині не підлягав задоволенню.
Як зазначалось вище у даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачу. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.
За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що повноваження відносно обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282-XII, покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.