ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/5142/21	

Третій апеляційний адміністративний суд  у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року в адміністративній справі №340/5142/21 (суддя у 1 інстанції Казанчук Г.П.) за позовом    ОСОБА_1   до   Кетрисанівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради, в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати рішення восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради № 1657 від 03.08.2021 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Кетрисанівської об`єднаної територіальної громади, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: 3520884400:02:000:9500, загальною площею 50 га, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, яка перебуває у користуванні Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_2 , згідно державного акту на право користування землею виданого на ім`я ОСОБА_2 , серії Б №052150, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 37;
- зобов`язати Кетрисанівську сільську раду повторно, з урахуванням висновків суду, повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1     від 07.07.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, у розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: 3520884400:02:000:9500, загальною площею 50 га, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, яка перебуває у користуванні Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_2 , згідно державного акту на право користування землею виданого на ім`я ОСОБА_2 , серії Б №052150, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 37, та прийняти законне та обґрунтоване рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач має намір використати своє право на отримання земельної ділянки у власність, як громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності.
Справа розглянута в порядку письмового провадження. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області із клопотанням від 07.07.2021 року щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства (код КВЦПЗ А01.02) - в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3520884400:02:000:9500, яка перебуває у користуванні ФГ ОСОБА_2 згідно державного акту на право постійного користування виданого на ім`я ОСОБА_2 . 
Рішенням двадцять восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради від 03.08.2021 року № 1657 ''Про відмову у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 » відмовлено у наданні дозволу з підстав порушення вимог  ст.31 ЗК України, ст.т.3,13 ЗУ ''Про фермерське господарство'', з огляду на те, що позивач не є членом СФГ ОСОБА_2 , а тому не має права на одержання безоплатно у власність із земель комунальної власності, які перебувають у користування СФГ ОСОБА_2 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1  ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються  Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно  ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч. 6, 7  ст. 118 Земельного кодексу України  громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу  розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до  статті 121 Земельного кодексу України, громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в містах - не більше 0,10 га.
Відтак,  Земельним кодексом України  визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень  статті 118 ЗК України.
Водночас, з матеріалів справи слідує, що земельну ділянки у розмірі 50 га була надано у користування фізичній особі ОСОБА_2 , який і має право на виділення/отримання цієї земельної ділянки у власність, натомість позивач взагалі не є членом ФГ, а відтак має право на реалізацію права щодо отримання/приватизації земельної ділянкою за загальним правом після того, як земельна ділянка буде вільна від обтяження, як в даному випадку ''постійного користування''. Саме після звільнення земельної ділянки від обтяжень позивач, як і будь-який інший громадянин України матиме право реалізувати своє право щодо отримання у власність земельної ділянки в розмірі паю для ведення фермерського господарства, в протилежному випадку матиме місце ситуація дискримінаційного характеру відносно інших громадян, які можуть бути зацікавлені в отримання у власність земельної ділянки реалізуючі своє право, визначене  статтею 121 ЗК України.
Згідно з частинами 1, 2  статті 79 ЗК України  земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.
Частинами 1- 5  статті 79-1 ЗК України  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до частини 6  статті 79-1 ЗК України  формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Згідно з частинами 9, 10  статті 79-1 ЗК України  земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Частиною 13  статті 79-1 ЗК України  передбачено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується зокрема в разі поділу або об`єднання земельних ділянок.
Відповідно до частини 1  статті 20 Закону України "Про землеустрій"  землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності зокрема в разі: в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.
Згідно зі  статтею 22 Закону України "Про землеустрій"  землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.
Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та  Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.
Відповідно до  статті 25 Закону України "Про землеустрій"  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Видами документації із землеустрою є зокрема: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
За визначеннями, наведеними у  статті 1 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок (стаття 50 Закону України "Про землеустрій") та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (стаття 56 Закону України "Про землеустрій") є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.
Так, процедура набуття громадянами права власності на землю державної та комунальної власності в порядку безоплатної приватизації, у тому числі для ведення фермерського господарства, передбачає проведення робіт із землеустрою, які виконуються на підставі відповідної документації: проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки (за відсутності на даній частині земної поверхні раніше сформованих та зареєстрованих земельних ділянок) та за технічною документацією із землеустрою щодо поділу раніше сформованої земельної ділянки або об`єднання раніше сформованих земельних ділянок (у разі якщо не відбувається зміна їх цільового призначення). Підставою для розроблення такої документації є відповідний дозвіл (згода) органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою.
Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Таку правову позицію сформулював Верховний Суд у постановах від 23.10.2020 року у справі №802/1535/17-а, від 18.11.2020 року у справі №240/4867/18, від 21.01.2021 року у справі №120/1615/20-а.
Згідно з відомостями Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером 3520884400:02:000:9500 загальною площею 50 га, яка перебуває у комунальній власності, призначена для фермерського господарства, тож за категорією та цільовим призначенням належить до земель сільськогосподарського призначення. На підставі рішення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Б№05215 від 08.02.1993 року надана ОСОБА_2 . 
Відповідно до частини 1  статті 19 ЗК України  землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, однією з яких є землі сільськогосподарського призначення.
Оскільки позивач мав намір отримати у приватну власність земельну ділянку орієнтовною в розмірі паю для фермерського господарства за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 3520884400:02:000:9500, тому формування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, а не на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як зазначено у заяві позивача від 07.07.2021 року, про що вірно зазначив суду першої інстанції. 
Аналогічний висновок наведеній у постановах Верховного Суду від 04.05.2020 року у справі №802/1539/17-а, від 16.07.2020 року у справі № 802/1447/17-а.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року в адміністративній справі №340/5142/21 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року в адміністративній справі №340/5142/21- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з    дати прийняття    та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва