Дата документу 02.08.2022 Справа № 332/2120/21

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 332/2120/21                Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Провадження №22-ц/807/907/22         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача                        Подліянової Г.С.,
суддів:                                                        Гончар М.С., 
                                                               Кочеткової І.В.,
                                                               
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року про повернення заяви про скасування судового наказу у справі за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води), - 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) у розмірі 22351,47 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 грн. 

04 червня 2021 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 березня 2019 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 22351,47 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 грн.

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року у цій справі, в якій зазначив, що судовий наказ не отримував, йому стало відомо про наявність судового наказу саме 23 листопада 2021 року, коли звернувся до адвоката з метою отримання правової допомоги щодо отримання роз`яснень відносно стягнень з його пенсії, а тому вважає, що 15-ти денний строк не пропущений. Вважає безпідставними вимоги заявника щодо нього про стягнення заборгованості за надані послуги, оскільки він як колишній власник за договором дарування 21 липня 2010 року подарував квартиру ОСОБА_2 . Водночас, хоча сам і зареєстрований у спірній квартирі, однак з 2014 року в ній не проживає, а проживає за іншою адресою, що підтверджується відповідним Актом комісії ОСББ «Оптиміст 16» від 19 листопада 2021 року. Зазначає, що між сторонами наявний спір, а стягнута заборгованість не є безспірною (а.с.20-21). 

Разом із заявою про скасування судового наказу, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанцї з окремим клопотанням про поновлення пропущеного строку, в якому зазначив, що з судовим наказом ознайомився 23 листопада 2021 року, коли звернувся за правовою допомогою до адвоката, адже не отримував з суду жодної кореспонденції, оскільки не проживав за адресою реєстрації з 2014 року. У зв`язку з чим, просив пропущений строк звернення з заявою про скасування судового наказу вважати поважними, заяву про скасування судового наказу прийняти до розгляду (а.с.22). 

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 04 червня 2021 року по справі № 332/2120/21, виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя, повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 6 ст. 170 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судовий наказ №332/2120/21 не отримував, оскільки він у квартирі АДРЕСА_1 на яку було судом його направлено поштовою кореспонденцією не проживає з 2014 року. Про існування судового дізнався коли його пенсійну картку було заблоковано, відразу звернувшись до адвоката через сайт «Судова влада» ознайомився з його змістом - 23 листопада 2021 року. В подальшому в п`ятнадцятиденний строк подав до суду заяву про скасування судового наказу разом з клопотанням про поновлення строку на подачу такої заяви. Вважає, що між сторонами існує спір про право щодо нарахувань, періоду та суми заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу Концерн «Міські теплові мережі» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на законність та обгрунтованість судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК Україним суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції мотивував це тим, що  ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування судового наказу із суттєвим порушенням строків, передбачених ч.1 ст.170 ЦПК України, судовий наказ відправлено на адресу реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , отримано останнім 16 червня 2021 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення рекомендованим листом, проте до суду із даною заявою заявник звернувся 07 грудня 2021 року.

Апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було порушено норми процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. 

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що у червні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) у розмірі 22351,47 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 грн. 

Суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя 04 червня 2021 року видано судовий наказ №332/2120/21 (провадження № 2-н/332/396/21) про солідарне стягнення з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 березня 2019 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 22351,47 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 грн(а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першоїстатті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу встановлені статтею 170 ЦПК України.

У частині другій статті 170 ЦПК України, передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строк її подання.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Частиною шостою статті 170 ЦПК України визначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до частини другої ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви. 

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що заява про скасування судового наказу, може бути повернута боржнику у визначених ЦПК України випадках.

За відсутності таких підстав суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, подання заяви про скасування судового наказу у встановлений ЦПК України строк, яка відповідає формі та змісту встановленим цим Кодексом, є безумовною підставою для скасування судового наказу.

Частинами 1, 2, 4 статті 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію ( текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному рнеєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є:1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних прослуг управління державної реєстрації фізичних осіб № 04-47-1006 від 02 червня 2021 року та № 04-47-1005 від 02 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 з 04 червня 2002 року по теперішній час ( а.с. 12-13). 
Як убачається з матеріалів справи судовий наказ від 04 червня 2021 року у справі №332/2120/21 (провадження № 2-н/332/396/21) разом із заявою Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу з доданими (на скількох аркушах не зазначено) Заводським районним судом м. Запоріжжя направлений боржникам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 04 червня 2021 року на адресу їх місця реєстрації: АДРЕСА_2 , що підтверджується супровідним листом наявним в матеріалах справи (а.с.15).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке адресовано судом першої інстанції боржикам по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою їх місця реєстрації: АДРЕСА_2 на якому міститься вказівка суду, що відправлене 17 червня 2021 року у справі 2-н/396/2021, в графі «отримано» зазначанена дата 18 червня 2021 року, а також в графі «особисто» містяться підпис « ОСОБА_4 » ( а.с. 16).
          Таким чином, матеріали справи  дають підстави вважати, що ОСОБА_1   отримав копію судового наказу у справі  №  2-н /332/396/21  - 18 червня 2021 року (а.с.16), проте до суду із заявою про його скасування  звернувся 07 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку визначеному ч. 1 ст. 170 ЦПК України. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заявник не міг отримати наказ 18 червня 2021 року, який був надісланий за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки він за зазначеною адресою не проживає та те, що про існування судового наказу він дізнався лише 23 листопада 2021 року, оскільки вони не підтверджені належними доказами.
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з  дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Закінченням строку, встановленому законом або судом втрачається право на вчинення процесуальної дії. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, яке було подане разом із самою заявою (а.с. 22), проте судом дане клопотання не розглядалося.
Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску  поважними, крім  випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч.6 ст.127 ЦПК України).
З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, до компетенції якого віднесено вирішення питання про скасування судового наказу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 рокуу цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 02 серпня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя 
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.