УХВАЛА
 
18 липня 2022 року
м. Київ
справа № 297/377/18
провадження № 61-17773св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Берегівське лісове господарство»,
третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за  позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Берегівське лісове господарство», третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання недійсними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року в складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Готри Т. Ю., Мацунича М. В.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» (далі - ДП «Берегівське лісове господарство») та просив визнати недійсними наказ від 26  вересня 2017 року № 198 «Про зміну організаційної структури, скорочення чисельності та штату працівників»;наказ від 30 січня 2018 року№ 6-к «Про звільнення головного економіста ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_1 »; поновити його на посаді головного економіста відділу економіки, обліку та звітності ДП «Берегівське лісове господарство»; визнати всі записи, внесені відповідачем у  його трудову книжку, недійсними, зобов`язати відповідача занести нові записи в трудову книжку позивача відповідно до вимог пунктів 2.4., 2.14. розділу 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»; визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного звільнення його з роботи за  пунктом 1 статті 40 КЗпП України; стягнути з  відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; визнати в діях відповідача факт його дискримінації за захищеною ознакою звернення або наміру звернення до  суду чи інших органів за захистом своїх прав; та стягнути з відповідача 300 000, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2018 року скасовано, позов задоволено частково.
Визнано незаконним наказ директора ДП «Берегівське лісове господарство» від 30 січня 2018 року № 6-к «Про звільнення головного економіста ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_1 ».
Визнано в діях відповідача, безпосередньо пов`язаних із отриманням згоди  виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 , що мали місце 27 листопада 2017 року, факт дискримінації позивача за ознакою звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного економіста відділу економіки, обліку та звітності ДП «Берегівське лісове господарство» з 30 січня 2018 року.
Стягнено з ДП «Берегівське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 січня 2018 року по  19 жовтня 2020 року в розмірі 777 961, 01 грн, 30 000, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У листопаді 2020 року ДП «Берегівське лісове господарство» звернулося до  Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
18 червня 2021 року справа № 297/377/18 надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Берегівське лісове господарство», третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з  прав людини, про визнання недійсними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Державного підприємства «Берегівське лісове господарство» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19  жовтня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            Н. О. Антоненко
                                                                                                            В. І. Крат