ц[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
06 липня 2022 року                                                                                            м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2022 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Згідно постанови, 03.01.2022 року о 13 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Васильківська, 142, ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
 
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2022 року, а провадження в справі стосовно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки в порушення вимог ст. 280 КУпАП, суд не повно з`ясував усі обставини даної справи, що призвело до винесення незаконного судового рішення. 
Апелянт зазначає, що працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), оскільки на місці події він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та погодився пройти огляд в медичному закладі, однак всупереч вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І, п.9 Розділу ІІ цієї Інструкції, після його відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські не направили до відповідного закладі охорони здоров`я і не забезпечили проведення такого огляду лікарем-наркологом. 
Крім того апелянт наголошує, що в цей же день він самостійно звернувся до медичного закладу «Соціотерапія» для проходження огляду на стан сп`яніння, де здав необхідні аналізі і згідно Висновку щодо результатів медичного огляду від 03.01.2022 року №000039 ознак сп`яніння у нього не виявлено. 
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним п.2.5 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
 
Згідно пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
 
Приписами пункту 9 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
 
Крім того, згідно вимог ч.4 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
  
При цьому, частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення та відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції, як на докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.
 
Проте, письмові пояснення, на які суд послався в оскаржуваній постанові, в матеріалах справи відсутні, а вказаний протокол, який був складений стосовно водія ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 1) та наявний у справі відеозапис (а.с. 3) не містять даних про те, що висуваючи водію  ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було дотримано встановлений ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією порядок проведення такого огляду.
 
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
 
Проте, як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського (а.с. 3), на місці події 03.01.2022 о 15 год. 30 хв. поліцейський висловив водію ОСОБА_1 підозру щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що останній повідомив, що погоджується пройти огляд у медичному закладі. Після цього, поліцейський запропонував ОСОБА_1 самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що не відповідає вимогам закону, оскількизгідно положень п.9 Розділу ІІ Інструкції та ч.4 ст. 266 КУпАП поліцейський забезпечує доставку осіб до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння і такий огляд проводиться виключно в присутності поліцейського.
 
Таким чином, оскільки працівниками поліції, в порушення встановленого порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, не було забезпечено проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять достатніх і належних доказів на підтвердження факту порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а складений стосовно  ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на положення ч.5 ст. 266 КУпАП та вимог п.22 вищевказаної Інструкції в даному випадку не можна вважати належним доказом порушення останнім пункту 2.5 ПДР України. 
 
За наведеним, оскаржувана постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

 

 

 

 

Провадження: №33/824/1689/2022 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Справа: №757/6680/22-п
Головуючий у І інстанції: Бортницька В.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.