Справа № 450/2875/19                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/3140/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       17 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.
               суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
               секретаря Матяш С.І.
               з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року в складі судді Мельничук І.І. у справі за позовом ОСОБА_3 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, встановлення факту, визнання права власності, - 
встановив:
У серпні 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, встановлення факту, визнання права власності.
В обґрунтування вимог покликалась на те, що 26 липня 2017 року вона звернулась до суду з позовом до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., ОСОБА_4 про визнання у порядку спадкування за законом прав та обов`язків з правом реєстрації права власності.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за нею у порядку спадкування за законом права та обов`язки з правом реєстрації права власності після померлої ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0.50 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 , що виникли з рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 175 від 26 квітня 2005 року. 
Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду винесено постанову від 16 травня 2019 року та вирішено таку апеляційну скаргу на рішення задоволити частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2018 року змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частин рішення номер розташування земельної ділянки.
З врахуванням наведеного вважає, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2018 року набрало законної сили та є преюдиційиим при розгляді цієї справи, відтак бажаючи реалізувати свої права, позивачка звернулася через свого представника до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.06.2019 на належну їй в порядку спадкування земельну ділянку площею 0,4921 га., якій присвоєно кадастровий номер 4623686400:04:000:1402. 
Рішенням державного реєстратора від 04.07.2019 за №4762921 їй відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю відомостей щодо земельної ділянки площею 0,4921 га із зазначеним кадастровим номером 4623686400:04:000:1402 в Державному земельному кадастрі. 
Таким чином, позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє право шляхом реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Звертає увагу, що рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 26.04.2005 №175 «Про надання земельних ділянок у приватну власність в селі Сокільники», вирішено надати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку в полі площею 0.50 га в кварталі забудови по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства. 
Рішенням Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №247 від 03 березня 2017 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо підведення земельних ділянок», надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо підведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,50 га в с. Сокільники громадянці ОСОБА_6 . 
На підставі рішення Сокільницької сільської ради за № 247 від 03 березня 2017 року розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачці. 
Рішенням Сокільницької сільської ради за № 329 від 03 липня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений ТзОВ «Карпати Гео-інвест» та передано у приватну власність позивачкці земельну ділянку площею 0, 4921 га кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 для ведення особистого селянського господарства.
В процесі реалізації зазначених вище рішень ТзОВ «Карпати Гео-інвест» розроблено технічну документацію, встановлено межі та площу земельної ділянки в натурі, зокрема спірна земельна ділянка, на яку було визнано за ОСОБА_6 право приватної власності в порядку спадкування площу 0,4921 га., присвоєно кадастровий номер 423686400:04:000:1402. 
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області в справі №450/2040/17 від 5 жовтня 2017 року задоволено заяву про забезпечення позову та вирішено накласти арешт на земельну ділянку площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташовану в с. Сокільники Львівської області; заборонити Сокільницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, її посадовим особам та/або депутатам, іншим органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам Держгеокадастру всіх рівнів, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, приймати рішення, видавати розпорядження, а також вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0,4921 та, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташованої в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, в тому числі надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4921 та (в цілому або будь-якої частини, що входить в зазначену площу) кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташовану        в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, передавати в оренду (користування), передачі у приватну власність, розподілу, відчуження та/або будь-яким чином перетворення такої земельної ділянки та внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно до ухвалення остаточного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до сільського голови Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Сулимко Г.М. № 46 від 07.07.2017 року «Про зупинення рішення XXVI чергової сесії 7- го демократичного скликання Сокільницької сільської ради від 03.07.2017 р. №329 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники».
Проте, всупереч винесеної ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області в справі №450/2040/17 від 05 жовтня 2017 року, рішенням Сокільницької сільської ради №357 від 11.08.2017 вирішено: здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4921 га. кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району; дати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитіського району на 7 (сім) ділянок орієнтовною площею 0.0703 га. 
Окрім того, 10.10.2017 рішенням Сокільницької сільської ради №382 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на 7 (сім) земельних ділянок: земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4625686400:04:000:1410; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1411; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1412; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1413; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1414; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1415; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1416. 
Таким чином, станом на 04.06.2019 даними з Державного земельного кадастру встановлено, що площа земельної ділянки 0,4921 га. з раніше присвоєним кадастровим номером 4623686400:04:000:1402, яка становила предмет спору в справі №450/2040/17, та на яку визнано по суті право приватної власності в порядку спадкування за ОСОБА_6 , про що відповідачу було достовірно відомо, неправомірно поділено, а тому на даний час становить порушення прав позивачки в частині неможливості реалізувати право на реєстрацію свого права на земельну ділянку площею 0,4921 га з раніше присвоєним кадастровим номером 4623686400:04:000:1402.
Порівнюючи спірну земельну ділянку, на яку визнано право приватної власності за ОСОБА_6 та розподілені Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області земельні ділянки, випливає, що геометрично та математично такі земельні ділянки в сумі становлять спірну земельну ділянку, на яку в справі №450/2040/17 визнано в порядку спадкування право власності за позивачкою та співвідносяться з предметом спору.
З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Сокільницької сільської ради № 357 від 11.08.2017 та № 382 від 10.10.2017; встановити факт, що земельна ділянка кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 площею 0,4921 га, розташована по АДРЕСА_1 відповідає земельним ділянкам: площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1410; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1411; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1412; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1413; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1414; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1415; площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1416; визнати за ОСОБА_6 право приватної власності на земельні ділянки за кадастровим номером 4623686400:04:000:1410; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1411; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1412; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1413; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1414; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1415; площею 0,0703 за кадастровим номером 4623686400:04:000:1416 по АДРЕСА_2 ; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року прийнято відмову позивачки ОСОБА_3 від позову в частині позовних вимог про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки.
Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, встановлення факту, визнання права власності в частині позовних вимог про позовних вимог про встановлення факту та визнання права власності на земельні ділянки – закрито.
Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконними та скасування рішення Сокільницької сільської ради № 357 від 11.08.2017 року та № 382 від 10.10.2017 року відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_3 в особі адвоката Петровського Ю.А.
В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене у зв`язку з невірним встановленням фактичних обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 03.03.2017 рішенням Сокільницької сільської ради за №247 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_7 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 0,5000 га в с. Сокільники.
На виконання вказаного вище рішення та на замовлення позивачки ТзОВ «Карпати Гео-Інвест» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 0,4921 га в с. Сокільники. 
В ході виготовлення наведеного вище проекту землеустрою земельній ділянці присвоєно кадастровий №4623686400:04:000:1402 та проведено її державну реєстрацію у Державном земельному кадастрі. Вказані дії відбувались на замовлення позивачки та за її оплату. 
Зазначає, що на виконання вимог п.9-11 ст.118 Земельного кодексу України Сокільницька сільська рада мала затвердити або відмовити у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 0,4921га в с. Сокільники виключно у формі відповідного рішення. Проте, станом на сьогоднішній день, жодного рішення, як цього вимагають положення Земельного кодексу України, ні про затвердження проекту, ні про відмову в його затверджені відповідачем не прийнято. 
Після отримання проекту землеустрою для затвердження, Сокільницькою сільською радою прийнято рішення за №329 від від 03.07.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо затвердження земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники», однак рішенням №336 від 13.07.2017 «Про повторний розгляд та підтвердження рішення №329 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники» рішення Сокільницької сільської ради №329 від 03.07.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники», відповідачем прийнято рішення вважати таким, що не вступило в законну силу. Інших рішень з приводу поданого позивачем на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не приймалось. 
Враховуючи навдене, оскільки рішення Сокільницької сільської ради за №247 від 03.03.2017 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» видане позивачу, станом на сьогоднішній день є чинним, а розроблений на підставі нього проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебуває на розгляді Сокільницької сільської ради, рішення про затвердження чи про відмову у його затвердженні не прийнято, тому Сокільницька сільська рада не мала права приймати оскаржувані рішення, а фактом їх прийняття, порушила права та охоронюваний законом інтерес позивачки на отримання у власність земельної ділянки. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції проте, що земельна ділянка з кадастровим номером 4623686400:04:000:1402 є іншою, ніж вказана в рішенні №175 від 26.04.2005, а також те, що земельна ділянка 4623686400:04:000:1402 є комунальною власністю, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом залишено поза увагою ту обставину, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки був наданий ОСОБА_6 не на підставі рішення Сокільницької сільської ради №175 від 26.04.2005 року, а також не на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.06.2018 р, по справі №450/2040/17, а на підставі заяви ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та в своїх інтересах, з метою реалізації права на отримання у власність земельної ділянки відповідно до положень ст.ст. 116,118 Земельного Кодексу України. 
У зв`язку з наведеним, висновки про невідповідність місця розташування земельної ділянки, яка підлягає відведенню, не мають жодного правового значення при розгляді даної справи, оскільки такі висновки можуть набувати правового значення у встановленій законом процедурній формі, виключно за результатами розгляду питання про затвердження чи відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яке оформляється відповідним рішенням сільської ради і виключно при розгляді справи про оскарження рішення про затвердження чи відмову в затвердженні проекту землеустрою. 
Також, звертає увагу суду на те, що рішення Сокільницької сільської ради №382 від 10.10.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» є незаконним з огляду на те, що таке прийнято в період дії заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області по справі №450/2040/17 від 05.10.2017. 
Зокрема, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області по справі №450/2040/17 від 05.10.2017 накладено арешт на земельну ділянку площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташовану в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області та заборонено Сокільницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, її посадовим особам та/ або депутатам, іншим органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам Держгеокадастру всіх рівній, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, приймати рішення, видавати розпорядження, а також вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташованої в с. Сокільник Пустомитівського району Львівської області, в тому числі надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташованої в с. Сокільник Пустомитівського району Львівської області, передавати в оренду (користування), передачі у приватну власність, розподілу , відчуження та/або будь-яким чином перетворення такої земельної ділянки та винесення будь-яких відомостей до Дердавного реєстру речових прав на нерухоме майно до ухвалення остаточного рішення в цивільній справі №450/2040/17. 
Вважає, що будь які висновки суду першої інстанції щодо рішення Сокільницької сільської ради №175 від 26.04.2005 є протиправними, оскільки вказане рішення є чинним, не скасованим та таким, що у судовому порядку незаконним не визнане, відтак надання оцінки рішенню Сокільницької сільської ради №175 від 26.04.2005 є таким, що виходить за межі предмету позовних вимог. 
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
У відзиві на апеляційну скаргу Сокільницька сільська рада Львівського району Львівської області зазначила про необґрунтованість та безпідставність поданої апеляційної скарги. 
Вважає, що ОСОБА_6 не доведено, що оскаржуваним рішенням Сокільницької сільської ради були порушені її права власності, оскільки набуття такого не встановлено. 
Доводи ОСОБА_6 про порушення її прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірними рішеннями Сокільницької сільської ради на її конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду її з указаними рішеннями, що не є тотожним порушенню права чи інтересу, а протилежного не доведено.
Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення враховуючи таке.
Статтями 13 та 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу, від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Положеннями статті 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. 
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 
Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).
Згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейської о суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства. Зокрема, ЄСПЛ наголошує на необхідності дотримання принципу належного урядування (рішення у справі «Рисовський проти України»), Так, відповідно до цього принципу, держава, в особі своїх органів має вдаватись до вчасних та послідових дій, у т.ч. запровадження внутрішніх процедур, які мінімізують ризик помилок, у випадках, коли зачіпаються права та інтереси окремих осіб, зокрема майнові («Lelas проти Хорватії»). Саме запровадження вказаних процедур покликане забезпечувати правову визначеність у правовідносинах, які стосуються майнових інтересів фізичних осіб («Веуеіег проти Італії»).
Суд уповноважений скасувати неправомірні розпорядження та сприяти дотриманню принципу належного урядування, який є невідємною частиною принципу юридичної визначеності.
Розглядаючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними рішеннями відповідача не було порушено право власності позивачки, оскільки набуття такого судом не встановлено, земельна ділянка площею 0,4921 га кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 є іншою ніж та, яка вказана в рішенні №175 від 26.04.2005, позивачкою розроблено проект землеустрою на земельну ділянку, яка є іншою, ніж в рішенні №175 від 26.04.2005. 
Серед іншого, суд виходив з того, що згідно акту обстеження земельної ділянки від 04.01.2017 за адресою земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:04:000:1402, площею 0,4921 га, встановлено, що цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства» не відповідає містобудівній документації, а саме, Генеральному плану с. Сокільники. В погосподарській книзі за 2006-2020 за ОСОБА_6 не числиться користування земельною ділянкою з цільовим призначенням «для особистого селянського господарства». Також, в акті було встановлено, що схематична межа та розташування земельної ділянки не відповідає попереднім наділам земельних ділянок (порушені пропорції земельної ділянки).
Суд взяв до уваги, що рішенням №329 від 03.07.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати ОСОБА_6 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,4921 га кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, не вступило в законну силу.
В той же час, рішення Сокільницької сільської ради від 03.03.2017 року №247 «Про надання позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» залишилось не виконаним, оскільки, проект землеустрою було складено на іншу земельну ділянку, ніж вказана у рішенні №175 від 26.04.2005.
Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.
Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).
Згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2005 Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області винесено рішення №175 «Про надання земельних ділянок у приватну власність в селі Сокільники». Вказаним рішенням, крім іншого, вирішено надати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку в полі площею 0,50 га в кварталі забудови по АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства.
03.06.2009 сільський голова листом за № 283 звернувся до голови Пустомитівської районної державної адміністрації з проханням посприяти у вирішенні питання щодо надання земельних ділянок, які знаходяться за межами населеного пункту, у приватну власність її користувачам з 1999 року - жителям с. Сокільники ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . В листі зазначається, що на даній території було влаштоване стихійне сміттєзвалище з будівельних відходів та побутового сміття, проте перерахованими громадянами дана територія була очищена, приведена до стану її використання, а для створення благоустрою - влаштовано штучне водоймище, проведено електрифікацію прилеглої вулиці, влаштовано тверде покриття дороги та взято дольову участь у виготовленні карти села Сокільники. Зазначено, що рішенням сесії Сокільницької сільської ради Пустомитівського району № 175 від 26.04.2005 погоджено надання цієї земельної ділянки у приватну власність вказаним громадянам у розмірі по 0,50 га.
30 квітня 2010 року на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації за № 362 ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Сокільницької сільської ради за межами населеного пункту.
Згідно із статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України
Згідно із частиною першої статті 122 ЗК України  сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Стаття 118 ЗК України визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).  
Даний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Рішенням Сокільницької сільської ради № 247 від 03 березня 2017 року надано ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрею щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,5000 га в с. Сокільники гр. ОСОБА_6 та зобов`язали звернутися в ліцензовану землевпорядну організацію для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що вбачається з належно засвідченої копії ( т. 1, а.с. 139).
Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Згідно із з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).
Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити розміри земельної ділянки. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому.
Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18).
Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.
До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, в якій також зазначено, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.
Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.
За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі.
На підставі рішення Сокільницької сільської ради за № 247 від 03 березня 2017 року розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 .
Рішенням Сокільницької сільської ради за № 329 від 03 липня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений ТзОВ «Карпати гео-інвест» та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 4921 га кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 .
Однак, в подальшому розпорядженням сільського голови за № 46 від 07.07.2017 зупинено рішення Сокільницької сільської ради за № 329 від 03 липня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники».
Звертаючись до суду із даним позовом, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачка просила суд визнати незаконними та скасувати рішення Сокільницької сільської ради № 357 від 11.08.2017 року та № 382 від 10.10.2017 року, покликаючись при цьому на те, що рішення Сокільницької сільської ради за №247 від 03.03.2017 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» видане позивачу, станом на сьогоднішній день є чинним, а розроблений на підставі нього проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебуває на розгляді Сокільницької сільської ради, рішення про затвердження чи про відмову у його затвердженні не прийнято, тому Сокільницька сільська рада не мала права приймати оскаржувані рішення, а фактом їх прийняття, порушила права та охоронюваний законом інтерес позивачки на отримання у власність земельної ділянки. 
Також, звертає увагу суду на те, що рішення Сокільницької сільської ради №382 від 10.10.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» є незаконним з огляду на те, що таке прийнято в період дії заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області по справі №450/2040/17 від 05.10.2017.
Під час розгляду справи прізвище позивачки ОСОБА_6 змінено на Графська у зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 16.06.2020.
Як зазначено вище, згідно із ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
 Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).
Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що рішення Сокільницької сільської ради рішення № 247 від 03 березня 2017 року, яким надано ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрею щодо відведення земельної ділянки, станом на час розгляду справи судом першої інстанції було чинним, а розроблений на підставі нього проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебуває на розгляді Сокільницької сільської ради, рішення про затвердження чи про відмову у його затвердженні не прийнято, оскільки розпорядженням сільського голови за № 46 від 07.07.2017 лише зупинено рішення Сокільницької сільської ради за № 329 від 03 липня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники».
В свою чергу, оскаржуваним рішенням Сокільницької сільської ради №357 від 11.08.2017 вирішено здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4921 га. кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району, а також дати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитіського району на 7 (сім) ділянок орієнтовною площею 0.0703 га.
З врахуванням того, що на час прийняття оскаржуваного рішення сільської ради №357 від 11.08.2017 не було завершено розгляд питання про затвердження чи про відмову у  затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,4921 га кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 , а також надання цієї земельної ділянки у приватну власність позивачки, прийняття рішення сільської ради №357 від 11.08.2017 порушує законний інтерес позивачки щодо можливості завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою.
Окрім того, рішенням Сокільницької сільської ради №382 від 10.10.2017 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на 7 (сім) земельних ділянок: земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4625686400:04:000:1410; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1411; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1412; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1413; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1414; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1415; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1416.
Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.
Враховуючи особливості мети забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (статті 153, 157 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).
Зазначені обмеження суд установлює в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (статті 156, 158 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року у справі №450/2040/17 задоволено заяву про забезпечення позову та вирішено накласти арешт на земельну ділянку площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташовану в с. Сокільники Львівської області; заборонити Сокільницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, її посадовим особам та/або депутатам, іншим органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, органам Держгеокадастру всіх рівнів, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, приймати рішення, видавати розпорядження, а також вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0,4921 та, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташованої в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, в тому числі надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4921 та (в цілому або будь-якої частини, що входить в зазначену площу) кадастровий номер 4623686400:04:000:1402, розташовану в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, передавати в оренду (користування), передачі у приватну власність, розподілу, відчуження та/або будь-яким чином перетворення такої земельної ділянки та внесення будь-яких відомостей до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно до ухвалення остаточного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до сільського голови Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Сулимко Г.М. № 46 від 07.07.2017 року «Про зупинення рішення XXVI чергової сесії 7- го демократичного скликання Сокільницької сільської ради від 03.07.2017 р. №329 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність в с. Сокільники».
Отже, за встановлених і наведених вище обставин справи, враховуючи ту обставину, що на момент прийняття рішення Сокільницької сільської ради №382 від 10.10.2017 відповідач був обізнаний про встановлену судом заборону щодо спірного нерухомого майна, яка цим судом або судом вищої інстанції в порядку вирішення питання забезпечення позову у справі скасована не була, оскаржуване рішення є незаконним, при цьому, з врахуванням висновку колегії суддів про порушення законних інтересів позивачки щодо можливості завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації спірної земельної ділянки, таке рішення Сокільницької сільської ради №382 від 10.10.2017 необхідно скасувати.
З наведених підстав, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 – адвоката Петровського Ю.І. підлягає до задоволення, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшені позовні вимоги  ОСОБА_3 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконними та скасування рішення Сокільницької сільської ради № 357 від 11.08.2017 та № 382 від 10.10.2017 задовольнити.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України 
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Петровського Юрія Ігоровича – задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради – задовольнити.
Визнати незаконними та скасувати рішення Сокільницької сільської ради № 357 від 11.08.2017 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4921 га. кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району, а також надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,4921 га, кадастровий номер 4623686400:04:000:1402 за Сокільницькою сільською радою Пустомитіського району на 7 (сім) ділянок орієнтовною площею 0.0703 га.
Визнати незаконними та скасувати рішення Сокільницької сільської ради № 382 від 10.10.2017 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на 7 (сім) земельних ділянок: земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4625686400:04:000:1410; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1411; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1412; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1413; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1414; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1415; земельна ділянка з площею 0,0703 та кадастровим номером 4623686400:04:000:1416.
Стягнути із Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області в користь ОСОБА_3 2305 гривень 20 копійок сплаченого судового збору за звернення із позовною заявою та 3457 гривень 80 копійок за подання апеляційної скарги, а всього 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривень 00 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
       
Повний текст постанови складений 18 травня 2022 року.

Головуючий                                                А.В. Ніткевич

Судді:         С.М. Бойко

       С.М. Копняк