П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
18 липня 2022  року                                                                                    місто Київ
                                                                                                 справа № 754/13684/21
                                                                                        провадження №22-ц/824/7334/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
сторони: 
 
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у  порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства  «Акцент Банк», скорочена назва АТ «А-Банк»,
на  рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15 лютого 2022 року, ухвалене  у складі судді Гринчак О.І.,
у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2021 року позивач АТ «Акцент Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву від 21 квітня 2019 року, згідно з якою отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом - 46,80 % річних. Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами, Правилами та Умовами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав, проте відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 серпня 2021 року утворилась заборгованість - 19 638,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 11984,81 грн., заборгованості за відсотками - 7653,56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15 лютого 2022 року частково задоволені позовні вимоги АТ "Акцент Банк" до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 984,81 та судовий збір у розмірі 1385,32 грн. В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, АТ  «Акцент Банк» подало апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що боржник користувався кредитом, що свідчить про те, що боржник ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, факт ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами  також підтверджується його підписом в анкеті - заяві. Крім того, позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто відповідач погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України - фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією) і вже повинен сплачувати проценти. Також апелянт посилається на те, що в даному випадку до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту Банку (як зазначив суд), а Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко оговорені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, та інше. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і саме він підтверджує оформлення даного виду кредиту відповідачем, відкриття йому відповідного рахунку та отримання обслуговуючої (кредитної) картки. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено,  саме його зазначено ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку вона підписала власноруч.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористалася.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 червня 2022 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомлена та згодна з умовами вказаного договору, а примірник договору згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www/a-bank.com.ua.
Позивач вказує, що на підставі вказаної Анкети-заявки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" та Тарифи.
До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 21 квітня 2019 року становить 19 638,37 грн. станом на 17 серпня 2021 року та складається із заборгованості за кредитом - 11 984,81 грн., а також заборгованості за відсотками - 7 653,56 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ  "Акцент Банк" заборгованості за відсотками в розмірі 7 653, 56 грн., суд першої інстанції застосував правову позицію, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, та вказав, що у зв`язку з тим, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг  не містить підпису позичальника, а в Анкеті-Заяві відсутня інформація щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитною карткою "Універсальна", витяг з Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості.
Однак, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитною карткою "Універсальна", ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг, ні паспорт споживчого кредиту  не містять підпису   ОСОБА_1 ..
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактну інформацію, та  не містить даних про умови кредитування.
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову в аналогічній справі за позовом  ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь Банку процентів та неустойки за договором кредиту.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що Банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів.
З огляду на наведене,  суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, щодо задоволення позову в частині стягнення кредитних коштів з відповідача, які він фактично отримав.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату  процентів за користування кредитними коштами,  пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору  з ОСОБА_1 , АТ «Акцент Банк»  дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Сам по собі факт  користування відповідачем грошовими коштами не дає підстав уважати, що  з відповідачем погоджені розмір  відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування, а тому доводи апеляційної скарги, що позичальник, здійснюючи погашення заборгованості, тим самим висловив свою згоду з запропонованими банком умовами, є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків та неустойки.
Доводи апеляційної скарги АТ "Акцент Банк" про наявність Паспорту споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування за яких наявні підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Паспорт споживчого кредиту не може бути підставою для повного задоволення позову, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий  кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (позиція Верховного Суду, викладена  у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20). 
Посилання АТ "Акцент Банк" в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 2 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, є безпідставними,  оскільки під час касаційного перегляду справи №284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20) Верховним Судом було встановлено недотримання судами попередніх інстанцій ст..ст. 89,263-264,382 ЦПК України, внаслідок чого справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Винесення судом касаційної інстанції постанови про скасування рішень судів попередніх судових інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції не означає остаточного вирішення спору в справі й застосування норм матеріального права для вирішення спору по суті.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст..ст. 76, 77 ЦПК України).
Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Оскільки позивачем не надано доказів про обумовленість сторін у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7653,56 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відхиляються, оскільки вказане не підтверджується жодними належними доказами.
Колегія суддів зауважує, що вказана позивачем форма ідентифікації клієнта за допомогою за номером телефону не свідчить про підписання договору за допомогою електронного підпису, форма якого визначена Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Посилання представника АТ «Акцент Банк» на постанову Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, де розглядалось питання, щодо електронної ідентифікації клієнта, не приймаються до уваги, оскільки правовідносини, які перебувають на розгляді апеляційного суду не релевантні правовідносинам у вказаній справі.
Колегія суддів зауважує, що крім того, що форма ідентифікації за номером телефону не може свідчити про підписання договору за допомогою електронного цифрового підпису, матеріали справи не містять доказів про таку ідентифікацію боржника.
Крім того, визначена ідентифікація вказує лише про приєднання вказаного номеру телефону до контактних даних клієнта, та без попереднього погодження не може свідчити про домовленість сторін здійснювати операції, щодо укладення електронного договору.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,
суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна

Судді:                                                                                  Л.Д. Поливач

                                                                                           А.М. Стрижеус