Номер провадження: 22-ц/813/2013/22 
Номер справи місцевого суду: 501/185/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року ускладі судді Петрюченко М.І.,
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 у розмірі 25 000 грн щомісячно починаючи стягнення з 27.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовано тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 31.10.2017 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.12.2016 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти у розмірі 4000,00 грн і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини у розмірі 1500,00 грн до 29.01.2019 року. Позивач зазначила, що підставою для зменшення стягнення аліментів у рішенні апеляційного суду було вказано навчання відповідача у МУ ім. О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія». Разом з тим, у вказаному рішенні встановлено, що ОСОБА_2 є моряком, працює за контрактами в іноземних компаніях, має стабільну заробітну плату. У лютому 2018 року відповідач отримав диплом МУ ім. О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія» та підвищення заробітної плати, тобто матеріальний стан відповідача покращився. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволено частково, збільшено розмір аліментів та щомісячно стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5500,00 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з 29 серпня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні решти вимог по збільшенню розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 відмовлено. Позивач стверджує, що відповідач допомоги не надає на утримання дитини, на даний час працює та отримує заробітну плату за один місяць у розмірі 4000 доларів, що становить 96 000 грн. Разом з тим, неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанцій зроблений без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів. Суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги надані відповідачем виправлені докази. Матеріали справи місять виписку руху коштів по рахунку з невідомого банку та не відомо кому саме належить рахунок, лише зазначено прізвище - ОСОБА_1 , інші дані заштриховані відповідачам. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначив, що позивач не довела належними доказами того, що з моменту прийняття рішення суду від 26.11.2019 є покращення матеріального становища платника аліментів. Апелянт зазначила, що вважає навмисним приховування відповідачем всіх доказів щодо своїх статків. При розгляді справи №501/2464/18 відповідач заявляв, що у нього не має закордонного паспорта, паспорта моряка, та він взагалі ніде не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості. Проте, після витребуванням судом доказів, було встановлено, що і закордонний паспорт був отриманий 06.12.2018, НОМЕР_1 ; паспорт моряка НОМЕР_2 був продовжений до 15.08.2023. Відповідно до відповіді з прикордонної служби відповідач періодично перетинав кордон України, але паспорт моряка НОМЕР_2 не надав до суду на дослідження, тому при розгляді справи у апеляційному суді було задоволено клопотання про його дослідження у судовому засіданні. Тобто відповідач порушує принципи ст. ст. 43,81 ЦПК України, а суд першої інстанції заохочує таку поведінку відповідача та вже у іншій справі дає відповідачу можливість не надавати докази та позбавляє позивача надати суду належні та допустимі докази. 
26.03.2021  ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
02.04.2021 ОСОБА_1 надала суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
В судове засідання 05.04.2022 учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надали. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 20.04.2022.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015, який за рішенням суду від 31.10.2017 року розірвано.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09.02.2016 у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 .
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.12.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 щомісячно у розмірі 4000 гривень до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_1 щомісячно у розмірі 1 500 гривень до досягнення дитиною 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою апеляційного суду Одеської області від 09.11.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про зменшення розміру аліментів.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2019 збільшено розмір аліментів шляхом щомісячного стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до 5500 гривень щомісячно, починаючи з 29.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено ОСОБА_1 у позові про збільшення розміру аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х років.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10.06.2021 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2019 залишено без змін.
Відповідач ОСОБА_2 з 26.10.2000 і станом на час розгляду справи у суді зареєстрований в с. Полянецьке Савранського району Одеської області.
Відповідно до записів у трудовій книжці відповідача ОСОБА_2 у серпні 2018 року працював охоронцем у ТОВ "Робінзон", а з 25.09.2018 року перебував на обліку у центрі зайнятості Савранської районної філії Одеського обласного центру зайнятості, де отримував виплати по безробіттю. 
Савранською районною філіє Одеського обласного центру зайнятості від 12.03.2021 листом надано відомості про те, що дохід ОСОБА_2 у період з 25.09.2018 по 05.03.2019 становив 3059,19 гривень.
Вбачається зі справи, що у 2018 році відповідач отримав диплом МУ ім. О.І. Маринеско НУ "Одеська морська академія".
З 2013 року по 2018 роки ОСОБА_2 був документований паспортом моряка строком на п`ять років, строк дії якого продовжено до 15.08.2023.
Згідно відомостей з Державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_2 перетинав державний кордон України у квітні 2017 року. Крім того, з наданих відомостей вбачається, що відповідач 12.04.2019 перетинав кордон Одеса-Стамбул, 10.10.2019 Стамбул-Одеса та 03.01.2020 перетинав державний кордон України Одеса-Стамбул.
Відповідно до записів у паспорті моряка, відповідач перебував у рейсі з 25.06.2014 по 30.07.2014, з 12.08.2014 по 08.03.2015, з 21.08.2015 по лютий 2016, з 10.06.2016 по 23.12.2016, з 11.04.2017 по 30.09.2017, з 14.04.2019 (дата повернення не зазначена) та з 03.01.2020 по 16.09.2020.
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, здійсненого головним державним виконавцем Савранського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), станом на 01.01.2021 у боржника ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів відсутня та існує переплата в сумі 1463,44 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність змін матеріального стану відповідача у бік поліпшення, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2019; відсутні докази офіційного заробітку відповідача чи інших видів доходів, а також погіршення матеріального стану отримувача аліментів чи стану здоров`я дитини.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року за N 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).
За правилами ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Таким чином, виходячи з наведеного, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції доказів того, що станом на час звернення до суду з даним позовом змінився матеріальний стан відповідача, погіршився стан здоров`я чи матеріальний стан її чи дитини не надала.
Посилання позивача на те, що відповідач неодноразово перетинає кордон, і цей факт, на думку позивача, свідчить про покращення його матеріального стану, вважає помилковим, оскільки це не є підставою для зміну розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України, інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачкою не наведено.
Факт роботи відповідача за кордоном не заперечувався останнім та вказаним обставинам під час встановлення розміру аліментів на дитину в рішенні суду, яке судом апеляційної інстанції залишено без змін, було надано оцінку. Як зазначено вище, відповідач з 2014 року працює моряком, 6 місяців на рік перебуває в рейсі на посаді моториста. Разом з тим позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідача підвищено на посаді, що могло б свідчити про збільшення його заробітної плати.
Додані позивачем виписки по рахункам відповідача за період з 01.12.2020 по 30.06.2021 суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, так як виписки свідчать про рух коштів відповідача, які здійснювалися після подання даного позову до суду (27.01.2020).
При цьому вказані виписки свідчать про те, що на рахунок відповідача щомісяця на протязі 9 місяців нараховувалися кошти у розмірі 1000 дол. США. При цьому з наявних виписок рахунку відповідача, які останнім надавалися до суду першої інстанції, вбачається, що в період перебування відповідача в рейсах, щомісячно на його рахунок зараховувалися кошти у вказаному вище розмірі. Отже, підстав вважати, що у відповідача станом на час звернення позивача до суду з даним позовом покращилося матеріальне становище відсутні.
Доказів наявності доходу відповідача сторонами у справі не надано.
Згідно із Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік" установлений у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2218 грн. Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 1109 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини у сумі 5500 грн, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, визначений ст. 182 СК України.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що, враховуючи недоведеність зміни матеріального або сімейного стану позивача, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду- залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 20.04.2022.

Головуючий:
                                               
Судді: