ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6749/21	Головуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т. 	
Провадження № 33/817/272/22 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 02 червня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 березня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови він не був присутнім, а копію постанови було надіслано на його поштову адресу та отримано 26 квітня 2022 року.
Вказує, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Стверджує, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і право на захист, що є підставою для скасування постанови.
Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, а також такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи.
Вказує, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. При цьому посилається на те, що з долучених відеозаписів вбачається, що він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак перебування в автомобілі в стані алкогольного сп`яніння не становить склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримав 26 квітня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а апеляційна скарга подана 28 квітня 2022 року, вважаю за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Що стосується суті розглянутої апеляційної скарги.
Твердження апелянта про те, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, в тому числі і право на захист, - є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо можливості скористатись послугами захисника, дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом. 
При цьому, як вбачається з довідки-телефонограми від 08.02.2022 (а. с. 38), складеної секретарем судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Рукавця О. В. за номером телефону НОМЕР_1 повідомлено про дату та час судового засідання з розгляду адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначеного на 21.03.2022 о 14 год. 45 хв.
Однак будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, в тому числі через призов на військову службу, захисником не було подано.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 08 квітня 2021 року о 03 год. 33 хв. в м. Тернополі по вул. Руська 21 керував транспортним засобом марки АУДІ А3, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» прилад №ARBF-0422 (повірка дійсна до 15.10.2021), на табло якого висвітлило показник 1,01‰ проміле, однак водій на місці з результатом не згідний, після чого огляд проводився у медичному закладі КНП ТОМЦСНЗ ТОР, висновок №139 від 08.04.2021. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2021 поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП Сенюк Г. В. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4035545, згідно якої останній 08 квітня 2021 року о 03 год. 33 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 21 керував транспортним засобом марки АУДІ А3, д.н.з. НОМЕР_2 , в якого не горіла права лампа ближнього світла у темню пору доби, чим порушив п. 31.4.7 (ї) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим та у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" вказаний автомобіль було зупинено.
У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Крім цього, твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем АУДІ А3, д.н.з. НОМЕР_2 , спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції підійшли до дверей з боку водія та почали спілкуватись з ним, при цьому ОСОБА_1 , який вийшов з автомобіля, не заперечував, що саме він керував транспортним засобом, та не пояснював обставини справи щодо того, хто саме був за кермом та не вказував на цю особу, враховуючи те, що у транспортному засобі знаходилось ще двоє пасажирів, які також жодних пояснень з цього приводу не давали. 
Надані ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснення про те, що 08 квітня 2021 року транспортним засобом АУДІ А3, д.н.з. НОМЕР_2 , керувала його знайома ОСОБА_3 , яка на даний час перебуває за кордоном, вважаю надуманими та такими, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки доказів цього, крім самих пояснень апелянта, матеріали справи не містять.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, тобті ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі - газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» прилад №ARBF-0422 (повірка дійсна до 15.10.2021), на табло якого висвітився показник- 1.01% (проміле), з яким він не погодився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, де у останнього було також встановлено стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №112190 від 08 квітня 2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківки з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки, а також висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №139, складеного лікарем КНП "Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань" ТОР 08 квітня 2021 року о 04 год. 35 хв., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначені обставини, які були належним чином встановлені в місцевому суді під час розгляду справи, підтверджуються і долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за результатом якого у нього було виявлено 1,01% проміле, з чим він не погодився та виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, де також у нього був встановлений стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.
Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду Г. І. Коструба