ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року	Львів	Справа № 300/2268/21 пров. № А/857/3938/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Гінди О.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року (головуючий суддя Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 14.01.2022) по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання незаконними рішень,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просила визнати незаконними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2021 №002589/0706 на суму 42 378,00 грн, №002590/0706 на суму 5 100,00 грн та рішення про застосування фінансових санкцій від 29.04.2021 №002591/0706 на суму 17 000,00 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 29.04.2021 №002589/0706 на суму 42 378,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становлять 596 (п`ятсот дев`яносто шість) гривень 74 копійки.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його таким, що прийняте внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права, та внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року у справі №300/2268/21 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до норм статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. З приводу встановлених порушень при проведенні перевірки, відповідач зазначив про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: неведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на загальну суму 16 657 грн.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.
Посадовими особами органу ДПС 17.03.2021 проведено зняття фактичних залишків товарів, що знаходяться в реалізації та складено Відомість - Додаток 3 на загальну суму 21 189 грн.
Складання відомості відбувалося в присутності ФОП ОСОБА_1 підписано та долучено до матеріалів перевірки.
Крім того, апелянт зазначає, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Відповідно до порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримання доходів та документально підтверджені витрати.
У книзі обліку доходів і витрат передбачено дев`ять граф, що підлягають заповненню.
Так, у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг. У графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.
Тобто, облік товарних запасів повинен відображатися у графі 5 та 6 шляхом зазначення будь-якого первинного документа (в тому числі видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні) з кількісними та якісними характеристиками придбаних (отриманих для реалізації) товарів та їх вартість.
Виходячи з вищенаведеного, суб`єкти господарювання при здійсненні господарської діяльності несуть обов`язок вести облік товарних запасів на складах та/або за місцями їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, а виконанням вказаного обов`язку є ведення Книги обліку доходів і витрат. Дана книга ведеться в обов`язковому порядку фізичними особами-підприємцями, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність за затвердженою формою.
Позиція контролюючого органу у спірних правовідносинах відповідає правовій позиції Верховного Суду при вирішенні аналогічних публічно-правових спорів (Постанови від 02 жовтня 2018року по справі № 813/2875/17, від 08 травня 2018 року по справі № 809/1853/16, від 25 вересня 2018 року по справі № 809/1869/13-а, від 4 червня 2019 року по справі №809/886/15).
Так платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 177.10 статті 177 Кодексу встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
У відповідності до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи- підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.
Згідно пункту 1 Порядку №481, фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - само зайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи- підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - Книга обліку доходів і витрат).
Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат визначений наказом Міністерства доходів і зборів України за №481 від 16.09.2013 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 1 жовтня 2013 року за №1686/24218. Відповідно до даного порядку, передбачено ведення графи « 6» Сума витрат пов`язаних із придбанням товарів, робіт, послуг а також графи « 2» Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або незалежної професійної діяльності. Так, самим порядком ведення Книги визначено відображення витрат від придбання товарів, робіт, послуг та відображення доходу від реалізації товарів, робіт, послуг, що дає змогу обліковувати товарні запаси.
Пунктом 5 вказаного порядку вказано, що записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.
У графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) (підпункт 2 пункту 6 порядку).
Також, пп.6 п.6 порядку визначено, - у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;
Таким чином, належне ведення Книги обліку доходів та витрат дає змогу відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Книги а також відповідних документів, які підтверджують придбання.
Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», із змінами та доповненнями, (далі - Закон №265) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідно до статті 20 Закону №265 до суб`єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Сума штрафної санкції 21189 грн х 200 % = 42 378,00 грн.).
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.
Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 4 червня 2019 року (справа №809/886/15).
З урахуванням наведеного в сукупності, апелянт вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 29.10.2003 зареєстрована фізичною особою-підприємцем; основний вид діяльності – 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно  продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
На підставі направлень на перевірку від 17.03.2021 №№548, 549 здійснено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зокрема, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .
У ході проведення перевірки, яку розпочато 17.03.2021 інспекторами виявлено, в тому числи, наступні порушення:
- проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: при проведенні контрольної розрахункової операції реалізовано горілку «Воздух легка» 0,25л. по ціні 45 грн без зазначення коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД, чим порушено пункт 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР;
- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, не облікованих у встановленому порядку, не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі доходів і витрат. Вартість товарів отриманих для їх реалізації становить 21 189 грн., чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР;
- зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: у продажі в магазині знаходилась горілка «Золото Полуботка «Гетьманська»» 0,5 л. без марки акцизного податку встановленого зразка, чим порушено статтю 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.
Того ж дня, інспекторами складено та вручено ОСОБА_1 вимогу про надання документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності, зокрема, реєстраційного посвідчення реєстратора розрахункових операцій (надалі, також - РРО); довідки про опломбування РРО, книги обліку розрахункових операцій на РРО; книги обліку доходів і витрат; накладні на товар, що знаходиться в реалізації; трудові угоди з працівниками; документи, що засвідчують особи (копії); ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним (попередні, що закінчились); документи щодо наявних основних засобів (власних або орендованих (договори оренди); договір з установою банку про встановлення банківського терміналу для розрахунку електронних платіжних засобів.
Вказані документи зобов`язано надати до перевірки за місцем її здійснення не пізніше 10:00 год 19.03.2021 та роз`яснено, що ненадання документів у зазначений у запиті термін тягне за собою накладання відповідальності відповідно до статті 121 Податкового кодексу України, а також буде вважатися, що такі документи були відсутні у платника податків.
За наслідками проведеної перевірки, з огляду на виявлені порушення, контролюючим органом складено акт фактичної перевірки від 25.03.2021 за №1542/09/11/РРО/2657003528 (надалі, також - акт перевірки), на підставі якого 29.04.2021 винесено щодо позивача:
- податкове повідомлення-рішення №002590/0706, яким за порушення пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штрафну санкцію в сумі 5 100,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення №002589/0706, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР на підставі підпункту 54.3.3 пункту ст.54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 20 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штрафну санкцію в сумі 42 378,00 грн;
- рішення про застосування фінансових санкцій №002591/0706, яким за виявлене порушення - зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР до позивачки застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції підлягає лише, з урахуванням вимог апеляційної скарги, рішення в частині задоволених позовних вимог.   
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до положень пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (надалі, також Закон - №265/95-ВР) встановлено, що книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);
Статтею 20 Закону №265/95-ВР( в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачена відповідальність за порушення вимог цього Закону, відповідно до якої до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
З огляду на це, суд вірно вважав, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації. При цьому, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку.
Судом першої інстанції з`ясовано, що виявлені в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » товарно-матеріальні цінності, з приводу яких інспекторами відповідача встановлено відсутність обліку, вартістю 21 189,00 грн, обліковувалися, підтвердженням чого є  Книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, за реєстраційним №1232, за формою, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 №1025, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 №1425/18720. Дана книга пред`являлася інспекторам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час перевірки, про що свідчать їхні підписи, зроблені у такій книзі та акті перевірки.
При цьому, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині вважав, що позивачкою ведеться Книга обліку доходів і витрат, хоча і за формою, затвердженою наказом, який втратив чинність, відтак ведення такої книги за старою формою не дає підстави стверджувати про відсутність обліку товарних запасів та невиконання суб`єктом господарювання обов`язку, визначеного пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що відповідач, оскарженим податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2021 №002589/0706 на підставі підпункту 54.3.3 пункту ст.54.3 статті 54 Податкового кодексу України, статті 20 Закону №265/95-ВР безпідставно застосував до позивачки штрафну санкцію в сумі 42 378,00 грн, а тому таке повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню.
Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.
Як уже зазначалось вище статтею 2 Закону - №265/95-ВР встановлено, що книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Колегія судів зауважує, що наказ Державної податкової адміністрації України «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» від 24.12.2010 №1025 втратив чинність на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» від 16.09.2013 №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218. 
Отже, позивачкою використовувалась Книга обліку доходів і витрат, за формою, затвердженою наказом, який втратив чинність.
Оскільки, згідно вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані вести саме в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, то колегія суддів вважає, що позивачка такого обв`язку не виконала, бо облік товарних запасів вівся не в порядку, встановленому законодавством.
Відтак, у податкового органу з урахуванням вимог ст. 20 Закону №265/95-ВР були всі підстави для застосування фінансових санкцій. 
Крім того, суд помилково ототожнив фінансові санкції встановлені ст. 20 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та штрафні санкції встановлені ст. 164-1 КУпАП 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог слід скасувати, бо судом першої інстанції порушено норми матеріального права, і у задоволенні вимог в цій частині – відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити, скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі №300/2268/21 у частині задоволення позовних вимог і в цій частині у задоволенні позову відмовити.
У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі №300/2268/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Ніколін
                                                                                          О.М. Гінда
Повний текст складено 23.06.2022