ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/2620/21  Номер провадження 33/814/393/22	Головуючий у 1-й інстанції Лисиченко С.М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Категорія: частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 

стосовно:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 30 січня 2021 року о 00:47 год. по вул. Білгородське шосе в м. Харкові керував транспортним засобом AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , порушивши пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), скоїв адміністративне правопорушення, передбачен е частиною першою статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку скаржника, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про доведеність вчинення скаржником інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не з`ясувавши, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності та не підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що в день складення протоколу про адміністративне правопорушення він не вживав будь-які алкогольні напої чи наркотичні засоби, а приймав заспокійливі лікарські засоби, у тому числі і спиртовмісні, виписані йому сімейним лікарем.
Також скаржником висловлено недовіру щодо об`єктивності показань свідків, які, на його думку, є знайомими працівників поліції та брали участь у спланованій проти нього провокації.
Крім того, ним зазначено, що він повідомляв працівникам поліції про те, що не відмовляється пройти наркологічний огляд в медичній установі після заміни колеса, однак останні на це не реагували та почали складати протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. До того ж, після заміни колеса скаржник самостійно поїхав до медичної установи з метою встановлення факту відсутності алкогольного та наркотичного сп`яніння у нього, що підтверджується відповідною медичною документацією.
ОСОБА_1 звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відеозаписів з нагрудної камери працівників правоохоронного органу, які, згідно з відповіддю на запит суду першої інстанції, виявились знищеними.
Також місцевий суд неправомірно відмовив йому у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року; постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
В судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник не з`явилися, будучи повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою (а.с.116, зворот). 
Мотиви суду
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що він отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови 29 жовтня 2021 року.
У зв`язку з вищезазначеним, прохав суд визнати підстави пропущення строку поважними та поновити строк для оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року.
Враховуючи, що в матеріалах справи міститься інформація про отримання копії оскаржуваної постанови особою, яка притягається до адміністративної відповідальності 29 жовтня 2021 року (а.с. 96), то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.
Щодо оскарженої постанови
Відповідно до положень частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до пункту 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також, Пленум Верховного Суду України в пункті 27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
У свою чергу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149433 від 30 січня 2021 року від  ОСОБА_1  не надійшло жодних пояснень і зауважень щодо його змісту. Більше того, останній відмовився від пропозиції працівника поліції надати письмові пояснення по суті порушення та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення без зазначення відповідних мотивів.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.
Так, визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149433 від 30 січня 2021 року (а.с. 3); письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7-8); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 січня 2021 року (а.с. 6); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30 січня 2021 року (а.с. 5); наданими в судовому засіданні суду першої інстанції пояснення ОСОБА_1 .
Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині недоведеності вчинення адміністративного правопорушення
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З вищевказаного вбачається, що відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає й у випадку вживання лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, а тому доводи скаржника щодо вживання ним заспокійливих лікарських засобів, у тому числі і спиртовмісних, виписаних йому сімейним лікарем, не впливає на кваліфікацію інкримінованого йому правопорушення.
Щодо відсутності відеозапису, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини другої статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149433 від 30 січня 2021 року, письмових пояснень свідків та доводів апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що працівниками правоохоронного органу з метою дотримання порядку проведення огляду особи було залучено двоє свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що в свою чергу виключає обов`язковість здійснення відеофіксації.
Пунктом 12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім того, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 Інструкції).
Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 в медичній установі на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проведено ним з порушенням вищевказаних норм, то відповідно результати такого дослідження не можуть братись судом до уваги.
Що ж стосується твердження скаржника щодо об`єктивності показань свідків, які, на його думку, є знайомими працівників поліції та брали участь у спланованій проти нього провокації, то даний довід не береться судом до уваги, адже ґрунтується виключно на припущеннях ОСОБА_1 .
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в апеляційній скарзі не зазначено.
Щодо строків притягнення до відповідальності
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Частиною другою статті 8 КУпАП встановлено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
16 лютого 2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX.
Закон України № 1231-IX набрав чинності 17 березня 2021 року.
Вказаним законом доповнено статтю 38 КУпАП частиною шостою такого змісту: адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Також, вказаним законом, частину першою статті 130 КУпАП викладено в новій редакції, якою посилена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
Враховуючи, що на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (30 січня 2021 року) діяла редакція частини другої статті 38 КУпАП, яка передбачала, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, апеляційний суд, приходить висновку, що суд першої інстанції повинен був керуватися положеннями частини другої статті 8 КУпАП та обраховувати строки накладення адміністративного стягнення відповідно до частини другої статті 38 КУпАП в редакції Закону України № 114-IX від 19 вересня 2019 року, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року посилено адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а також збільшений строк накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення.
Апеляційний суд не погоджується з висновками судді місцевого суду про те, що при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення, необхідно керуватися положеннями статті 38 КУпАП в редакції чинній на день розгляду справи, оскільки положення статті 38 КУпАП є матеріальною нормою права, яка регулює загальні положення порядку та строків накладання адміністративного стягнення, а не є питанням здійснення провадження з розгляду справ про адміністративне правопорушення та є складовою частиною інституту призначення покарання.
Вказане вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 серпня 2018 року по справі № 663/537/17.
Висновки суду
З огляду на викладене, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про закінчення строків накладення адміністративного стягнення та виходячи з положень статті 38, пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, оскільки строк накладення адміністративного стягнення закінчився 30 квітня 2021 року, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 294 КУпАП скасовує постанову судді як таку, що винесена в порушення норм матеріального права та приймає нову постанову про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль