УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

07 червня 2022 року 

м. Київ
справа № 817/12/16
адміністративне провадження № К/990/12745/22 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року (суддя Недашківська К.М.) та 
постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року (колегія у складі суддів Бруновської Н.В., Хобор Р.Б., Улицького В.З.)
у справі № 817/12/16
за позовом ОСОБА_1 
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа Фонду; відповідач) на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»), в якому просила:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 27.02.2015 № 009-17000-270215; 
-          визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо невключення її до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) за даним договором; 
-          зобов`язати відповідача вчинити дії щодо включення її до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 27.02.2015 № 009-17000-270215 на суму, що еквівалентна 4 150,00 євро і нарахованих відсотків.

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 30.03.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022, задовольнив позов частково:
-          визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ФГВФО за Договором від 27.02.2015                     № 009-17000-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро;
-          зобов`язав Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подати до ФГВФО  додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ «Дельта Банк» за рахунок ФГВФО відповідно до договору від 27.02.2015                            № 009-17000-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро;
-          відмовив у задоволенні інших позовних вимог;
-          стягнув на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору у розмірі 520,83 грн за рахунок ФГВФО.

23.05.2022 Уповноважена особа Фонду подала касаційну скаргу, що 25.05.2022 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували ст. 36, 37, 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI). Банк уклав з ОСОБА_1 договір, який є нікчемний в силу п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI; суди не надали належної оцінки наведеним обставинам. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Уповноважена особа Фонду у касаційній скарзі не визначає будь-якої із підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022, та не наводить відповідного правового обґрунтування, як того вимагає абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.
Суд зауважує, що у касаційній скарзі мають наводитися мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1, 2 ч. 4 ст. 328 КАС України має бути чітко вказано, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2              ст. 328 КАС України. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що Уповноважені особі Фонду слід повернути касаційну скаргу відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України.
Зазначене не позбавляє відповідача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Повернути Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 817/12/16.
2.           Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3.           Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                                                     В.М. Кравчук