Справа № 161/789/22 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/542/22  Категорія: 84 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 травня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Савчук Т. Ф.,
з участю:
представника відповідача - Негодюк Л. Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом, та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на непідконтрольній Україні території в місті Луганську помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне спадкодавцю майно. 
Позивач також зазначив, що він як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька 21 вересня 2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії його батька в розмірі 295987,66 грн, а 22 вересня 2021 року звернувся до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про виплату суми недоотриманої пенсії. 04 січня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області своїм листом повідомило, що йому до виплати належить недоотримана пенсія за період з 29 вересня 2018 року по 28 лютого 2021 року в розмірі 254650,51 грн, оскільки він звернувся за такою виплатою пізніше за дату видачі нотаріусом відповідної довідки. Як на підставу для зменшення належної йому до виплати суми недоотриманої пенсії відповідач покликався на частину 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регулює виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Позивач вважає, що положення частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не дає права обмежувати ці виплати. 
Крім того, позивач зазначав, що такі дії відповідача є неправомірними та заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у тривалій невиплаті належних йому коштів, незаконному обмеженню розміру суми виплати.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в його користь недоотриману його батьком ОСОБА_2 пенсію в розмірі 295987,66 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2022 року у цій справі позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотриману ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в розмірі 295987,66 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 2945,82 грн судового збору.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.
Позивач подав суду заяву у якій просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності.
Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Положення частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, то відповідно до принципу диспозитивності суд апеляційної інстанції не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини судового рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині свого рішення.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом за матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на непідконтрольній Україні території в місті Луганську помер батько позивача у цій справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05 квітня 2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 10, 11).
Згідно з довідкою посадової особи структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 02 березня 2015 року ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 (а. с. 9).
21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Н. А. на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 295987,66 грн з урахуванням вимог частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», належність спадкодавцю якої підтверджується інформацією, наданою 07 липня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області (а. с. 13).
Судом також встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області своїм листом від 04 січня 2022 року повідомило спадкоємця ОСОБА_1 про те, що оскільки дата звернення за недоотриманою його батьком пенсією є пізнішою за дату видачі довідки нотаріусу, то розмір недоотриманої пенсії визначається з врахуванням частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки перед зверненням спадкоємця з усіма необхідними документами за недоотриманою пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера включно. На теперішній час в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області рішення про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 29 вересня 2018 року по 28 лютого 2021 року в розмірі 254650,51 грн обліковане та буде включено до переліку отримувачів станом на 01 січня 2022 року для проведення виплати за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету на 2022 рік (а. с. 17, 18).
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовними вимогами про стягнення недоотриманої його батьком пенсії у розмірі 295987,66 грн.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності не встановлені судом.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 395 ЦК України).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як передбачено статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно зі статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.  У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
При цьому судом встановлено, що розмір нарахованої, але не виплаченої спадкодавцю ОСОБА_2 пенсії складає 295987,66 грн.
Позивач ОСОБА_1 в установлений законом строк прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 як спадкоємець за законом першої черги.
Отже, ОСОБА_1 успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату суми недоотриманої пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, що передбачені частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовують тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії.
Звертаючись до суду з цим позовом,  ОСОБА_1 зазначав про те, що вини його батька у неотриманні пенсії за життя не було, адже пенсію його батько не отримував у зв`язку з тим, що він проживав на непідконтрольній Україні території в місті Луганську, де пенсії не нараховувалися і не виплачувалися.
Відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування таких доводів позивача, тому не має правових підстав для застосування обмежень, передбачених частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача в користь позивача недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом в розмірі 295987,66 грн.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2022 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді