УХВАЛА
 
29 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 628/1284/20
провадження № 51-1580 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо нього,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого на вказану ухвалу апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування клопотання вказує, що судове засідання апеляційного суду, за наслідками якого постановлено оскаржуване судове рішення, відбулося 22 лютого 2022 року, а копію судового рішення отримано ним лише 13 травня 2022 року. У зв`язку з чим просить поновити йому строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду.
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно зі ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Як слідує із касаційної скарги, ОСОБА_4 на час постановлення ухвали апеляційного суду тримався під вартою, копію оскаржуваної ухвали, як він сам стверджує, отримав лише 13 травня 2022 року. Таким чином, останнім днем строку на касаційне оскарження було 15 серпня 2022 року.
З матеріалів касаційного провадження слідує, що дана касаційна скарга подана засудженим безпосередньо поштою, куди здана 12 серпня 2022 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто до закінчення строку на касаційне оскарження.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_4 у передбачений ч. 2 ст. 426 КПК України строк реалізував своє право на касаційне оскарження у даному кримінальному провадженні, а тому строк на касаційне оскарження ним не пропущено, відтак вказаний строк поновленню не підлягає.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак, всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Верховному Суду України Касаційному суду України з кримінальних справ. 
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Водночас, доводи касаційної скарги  ОСОБА_4 переважно стосуються незгоди з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким він надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, при цьому вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Порушуючи вимогу про скасування рішення апеляційного суду від 22 лютого 2022 року засуджений помилково зазначає, що таке рішення винесено у формі постанови, оскільки згідно матеріалів касаційного провадження Харківським апеляційним судом у цей день щодо нього постановлено ухвалу, резолютивну частину якої додано до касаційної скарги.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що в обґрунтування своїх вимог засуджений наводить доводи щодо незаконності, як ухвали апеляційного суду, так і вироку суду першої інстанції, однак просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляду у суді апеляційної інстанції, чим допускає суперечностей.
У касаційній скарзі засуджений стверджує про порушення вимог ст. 86, 87, 91, 233, 234, 235, 370, 374 КПК України, однак не вказує конкретних доводів щодо порушення приписів кожної із наведених норм із зазначенням у чому саме полягає їх порушення.
Окрім цього, посилаючись на приписи ст. 413 КПК України, засуджений стверджує про його безпідставне засудження за ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, однак не наводить доводів в аспекті неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з посиланням на матеріали кримінального провадження та встановлені судами фактичні обставини.
Разом з тим, порушуючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України та не наводить обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.
Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду, при цьому долучена резолютивна частина вказаної ухвали не є копією оскаржуваного судового рішення в розумінні 
ст. 419 КПК України, оскільки не містить мотивувальної частини.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо нього.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3