УХВАЛА

23 червня 2022 року 
м. Київ

cправа №  927/211/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко   О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022
у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 142 783,33 грн,
ВСТАНОВИВ:
1.          06.06.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.
2.          Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
3.          Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.
4.          Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).
5.          Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.
6.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).
7.          У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
8.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
9.          Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
10.          Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
11.          При цьому, необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.
12.          Отже системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
13.          Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
14.          При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
15.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
16.          Скаржник зазначає, що підставою для касаційного оскарження рішення господарського суду Чернігівської області від 12.10.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 є п.2 ч.2 ст.287 ГПК; суд апеляційної інстанції при вирішенні справи застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 щодо стягнення надмірно сплачених коштів за товар, який не був поставлений, у сумі 94 300,99 грн на підставі п.1 ст.670 Цивільного кодексу України; необхідно відступити від висновку, викладеного у постанові в справі №927/419/19 і застосованого Північним апеляційним господарським судом в оскаржуваній постанові від 23.02.2022 по справі №927/211/21.
17.          При цьому скаржник не наводить самого висновку і не наводить змістовного обґрунтування необхідності відступлення від нього, а натомість зазначає, що відсутні правові підстави для застосування в оскаржуваній постанові висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 щодо застосування норми права, оскільки такі висновки зроблені, виходячи з інших обставин справи ніж наявні у справі №927/172/21. Такі доводи суперечать змісту п.2 ч.2 ст.297 ГПК, який передбачає випадок за якого скаржник вмотивовано обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
18.          Окрім цього, наводячи обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник посилається на: 
-          висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.03.2019 у справі №826/6926/17 щодо документального підтвердження коливання цін на товари та зазначає, що вважає цінові довідки торгово-промислової палати належним документальним підтвердженням такого коливання;
-          висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.01.2021 у справі №903/249/20 щодо наявності у позивача порушеного права або законного інтересу та ефективності обраного способу його захисту та зазначає, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, а саме визнання недійсними нікчемних додаткових угод;
-          висновки Верховного Суду, зроблені у справі №904/2357/20 (без зазначення дати ухвалення відповідної постанови) щодо застосування ст.79 ГПК, якою покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність.
19.          При цьому, наводячи вказані обґрунтування, скаржник не зазначив підставу на якій (яких) подається касаційна скарга в частині цих обґрунтувань із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК (зокрема й на п.1).
20.          Частиною 1 ст.288 ГПК визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
21.          Частиною 2 ст.288 ГПК передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
22.          Відповідно до ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.
23.          Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 23.02.2022 без зазначення дати складання та підписання її повного тексту. Касаційна скарга подана скаржником 06.06.2022 з клопотанням про поновлення строку на оскарження.
24.          В касаційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана постанова отримана ним лише 17.05.2022, на підставі чого просить поновити строк на касаційне оскарження. На   підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваної постанови додав засвідчену копію першої сторінки зазначеної постанови з відміткою про її отримання.
25.          Втім Верховний Суд зазначає, що додана копія першої сторінки оскаржуваної постанови з такою відміткою не може вважатися належним і допустимим доказом дня вручення постанови, оскільки відповідні вхідні відмітки проставляються власне скаржником, який має процесуальний інтерес у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Будь-яких інших належних та допустимих доказів отримання повного тексту оскаржуваної постанови суду скаржник не надав, що унеможливлює перевірку судом обставин дотримання скаржником положень ст.288 ГПК, у зв`язку з чим відповідне клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження може бути розглянуте після надання належного обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.
26.          Разом з тим Верховний Суд зазначає, що належними доказами отримання копії оскаржуваного судового рішення є копія поштового конверту, в якому скаржнику надійшла оскаржувана постанова, із зазначенням ідентифікатора поштових відправлень та інформація органу поштового зв`язку про дату отримання поштового відправлення.
27.          Враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові вказівки на дату складання та підписання її повного тексту та те, що касаційна скарга надійшла безпосередньо до Верховного Суду, у зв`язку із чим матеріали справи №927/211/21 у Верховному Суді відсутні, що унеможливлює перевірку обставин направлення копій оскаржуваної постанови сторонам, у Верховного Суду відсутня можливість перевірки обставин дотримання скаржником положень ст.288 ГПК.
28.          Верховний Суд вважає за необхідне витребувати матеріали цієї справи, а розгляд питання про поновлення строку на касаційне оскарження відкласти до надходження матеріалів справи до Верховного Суду та / або надання скаржником належних доказів отримання копії оскаржуваного судового рішення (усунення недоліків касаційної скарги).
29.          Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.
30.          Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі №927/211/21 залишити без руху.
2.          Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3.          Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
4.          Витребувати з Господарського суду Чернігівської області та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №927/211/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                      О.   Кібенко