Справа № 167/116/22 	Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В. 	
Провадження № 22-ц/802/650/22  Категорія: 60 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 червня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання  Черняк О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про встановлення факту родинних стосунків і визнання права на спадкове нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 квітня 2022 року,

                                      В С Т А Н О В И В:

21.02.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту родинних стосунків і визнання права на спадкове нерухоме майно, мотивуючи свій заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір позивача – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_4 та позивачем.
Після смерті ОСОБА_3   залишилась спадщина – право на земельну частку ( пай) в землях КСП « імені Шевченка» Рожищенського району Волинської області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії ВЛ № 0194883, виданого на підставі розпорядження РДА від 21.03.1997 року № 91, зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) № 1476 від 24.03.1997 року. На даний час цей сертифікат втрачено. Отримати дублікат сертифіката у Луцькому районному відділі № 4 Головного управління Держгеокадастру у Волинській області неможливо через відсутність відповідних бланків.
ОСОБА_4 , як єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном – садіння городу, збирання врожаю, доглядом та ремонтом житлового будинку, однак не оформила своїх спадкових прав.
Після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельні ділянки площею 1, 0324 га та 1, 6179 га.
Однак, на звернення позивача до приватного нотаріуса Матвійчук С.П. про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин ОСОБА_4 з померлою її матір`ю ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_3   є матір`ю ОСОБА_4 ..
Також вказувала, що на даний час втрачено виданий ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку ( пай), а дублікат такого сертифікату не може  бути виданий , про що зазначено в довідці відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 22 грудня 2022 року.
Відтак  відсутність письмових документів про родинні відносини, а саме що матір позивача ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 та оригіналу правовстановлюючих документів виданого ОСОБА_3 - сертифіката на право на земельну частку ( пай) є перешкодою йому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку ( пай), яке належало його бабі ОСОБА_3 .
Просить встановити факт родинних стосунків, а саме, що  ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 та визнати за ним право на земельну частку ( пай) в землях КСП « імені Шевченка», площею 3,27 га ( умовних кадастрових гектарах), вартістю 55 174, 36 грн, яке належало ОСОБА_3   на підставі сертифіката ВЛ № 0194883, виданого на підставі розпорядження РДА від 21.03.1997 року № 91, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) від 24.03.1997 року № 1476.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 квітня 2022 року позов задоволено частково.
Ухвалено встановити факт родинних стосунків, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове нерухоме майно – відмовлено.
Судові витрати залишено за позивачем ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про визнання права на спадкове майно, скасувати  та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити та визнати право на спадкове майно.
З поданої апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення в частині відмовлених позовних вимог про визнання права на спадкове майно, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.
На адресу апеляційного суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності учасника справи.  
Заслухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відмовляючи у задоволені позову в частині визнання права на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що хоча матір позивача ОСОБА_4 в порядку спадкування після своєї  матері ОСОБА_6 набула право на згадану земельну частку (пай), і після смерті ОСОБА_4 у 2006 році позивач прийняв спадщину, однак оскільки нотаріусом не ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - про відмову у видачі позивачу свідоцтва  про право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_4 , а саме права власності на право на земельну частку (пай) в землях КСП «імені Шевченка» Рожищенського району Волинської області розміром 3,27 га (умовних кадастрових гектарах) вартістю 55174,36 грн, то це є підставою для відмови в позові.
Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.
В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування – це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на день її смерті належало спадкове майно - право на земельну частку ( пай), серії ВЛ № 0194883, виданого на підставі розпорядження РДА від 21.03.1997 року № 91, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) від 24.03.1997 року № 1476 ( а.с 7).
Дане спадкове майно, у встановленому законом порядку та строки, прийняла ОСОБА_4 , з врахуванням пункту 1 частини1 статті 549 ЦК 1963 року, в редакції станом на 01.12.1998 року, але не оформила своїх спадкових справ.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 квітня 2022 року встановлено факт родинних стосунків, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на день її смерті – ІНФОРМАЦІЯ_4 , належало спадкове майно - право на земельну частку ( пай), серії ВЛ № 0194883, виданого на підставі розпорядження РДА від 21.03.1997 року № 91, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) від 24.03.1997 року № 1476.
Після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_2   прийняв спадщину – земельні ділянки розміром 1, 0324 га і 1, 6179 га з цільовим призначенням: товарне сільськогосподарське виробництво, і йому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №№ 878, 879 від 08.09.2020 року ( ас 11, 11 зв).
Крім того, рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13.10.2015 року у справі № 167/1237/15-ц за ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я померлої ОСОБА_4 на спадкове нерухоме майно, що стверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.09.2015 року ( ас 41).
Приватним нотаріусом  Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С.П.  довідкою відмолено у видачі свідоцтва  про право на спадщину  за законом  ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин  ОСОБА_4 з померлою її матір`ю  ОСОБА_3 .
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.( ст. ст. 12, 81 ЦПК України).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_6 позивач зазначав, що оригінал правовстановлюючого документу - виданого ОСОБА_6 сертифіката на земельну частку (пай) втрачено, а дублікат такого сертифікату не може бути  виданий, що стверджено довідкою відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 22.12.2022 року.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1271 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Судом першої інстанції правильно було встановлено, що ОСОБА_2   є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 та має право на спадкове майно, зокрема і на спірний пай.
Нотаріусом позивачу повідомлено про можливість виконання нотаріальних дій з видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину лише після встановлення факту родинних відносин ОСОБА_4 з померлою матір`ю ОСОБА_3 ( який належав даний пай).
З позовної заяви, пояснень позивача та його представника встановлено, що на даний час втрачено виданий ОСОБА_3   сертифікат на право на земельну частку (пай), а дублікат такого сертифікату не може  бути виданий, про що зазначено в довідці відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 22 грудня 2022 року ( а.с. 7).
Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Частиною першою статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Установивши, що позивач у встановленому законом порядку та строк прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка в свою чергу успадкувала право на спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , а у позивача, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів, відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, суд  апеляційної інстанції доходить висновку про визнання за позивачем права на земельну частку ( пай).
Суд першої інстанції не врахував відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спірну земельну частку ( пай), що свідчить про відсутність у нього умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, як підставу для захисту його порушених прав у судовому порядку.
Зазначені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 700/26/17 (провадження № 61-19531св18), від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц (провадження № 61-46247св18), від 21 жовтня 2021 року у справі № 463/1929/17 (провадження № 61-2804св21).
Відмова у задоволенні вимог позивача, лише з підстав відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при доведеності права позивача на вказане майно та відсутність оригіналів правовстановлюючих документі на таке майно, носить виключно формальний характер і в подальшому приведе то повторного звернення позивача з аналогічним позовом. Обраний позивачем спосіб судового захисту, з врахуванням встановлених обставин, є ефективним та таким , що забезпечить якнайшвидший захист прав та інтересів ОСОБА_2 ..
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення в оскарженій його частині, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про визнання права на земельну частку ( пай).
Керуючись статтями 367-369, 376, 381-384 ЦПК України,  суд

                                          У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 квітня 2022 року в оскарженій частині, про відмову в позові, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в землях КСП «ім. Шевченка» Рожищенського району Волинської області - 3,27 га (умовних кадастрових гектарах), вартістю 55 174 (п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят чотири) грн.36 коп., яке належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката ВЛ № 0194883 виданого на підставі розпорядження РДА від 21.03.1997 року № 91, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 24.03.1997 року №1476.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: