ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/6337/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року в адміністративній справі №340/6337/21 (головуючий  першої  інстанції Жук Р.В.) за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  про визнання протиправними дій та скасування вимоги, -

                                             В С Т А Н О В И В:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року визнано протиправною та скасувано  вимогу ГУ ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06.12.2019 року №Ф-152923-52 У на суму 26539,26 грн..
20.12.2021 року  до  суду  першої  інстанції  від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача  понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн..
Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від                      10 січня 2022 року  заяву задоволено.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн..

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції,  відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та в  задоволенні  вимог заяви про стягнення з відповідача судових витрат відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що додаткове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам сторін та наявним у матеріалах справи доказам, а тому підлягає скасуванню. Апелянт не погоджується з сумою витрат на правничу допомогу, яка стягнута судом першої інстанції на користь позивача, вважає її завищеною та не підтвердженою належним чином.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала.
       Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
В обґрунтування заяви про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу   представник  позивача  послався  на  норми КАС  України. Разом із  заявою  подані: опис  робіт (наданих  послуг), копія  договору  про  надання  правової  допомоги, акт  виконаних  робіт,  рахунок. В  матеріалах  справи  також  наявний  ордер адвоката Полудень  Є.О..

Переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Як зазначалось вище, разом із заявою подані: опис  робіт (наданих послуг), копія  договору  про  надання  правової  допомоги, акт  виконаних  робіт,  рахунок (а.с.59-64).
          Аналізуючи  наведені  вище  докази  стосовно  правничої  допомоги, апеляційний  суд  зазначає,  що  вказані  в акті  послуги: вивчення документів та інших матеріалів: вивчення наданих матеріалів справи, консультування клієнта з приводу можливих шляхів вирішення спору; розроблення та підготовка документів: підготовка позовної заяви - відносяться  до  однієї  послуги  - складання  позовної  заяви.
          Послуги оформлення додатків до позовної заяви, виготовлення копій документів, подання позовної заяви шляхом подання безпосередньо до суду - не є правничими  послугами,  а тому не можуть бути включені у їх вартість.
Відтак, наданими доказами не підтверджено в повному обсязі обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача  на правничу допомогу у цій справі.
Таким чином, зважаючи на предмет спору, складність адміністративної справи,  яка  не є складною та розглянута судом першої в порядку спрощеного провадження без  виклику  сторін, апеляційний  суд вважає що заявлені в клопотанні  витрати на правову допомогу в  апеляційній інстанції в розмірі 5000 гривень є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом, витраченим на надання правової допомоги, у зв`язку із чим  достатнім та  обґрунтованим  розміром таких витрат в суді  першої  інстанції є  2250 грн..
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що відповідно до  ст.317 КАС України  є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня  2022 року в адміністративній справі №340/6337/21 задовольнити  частково.
Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня  2022 року в адміністративній справі №340/6337/21 змінити. 
В абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри « 5000  грн.» замінити  словами та цифрами « 2250 (дві  тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок».
           В іншій частині рішення залишити без змін
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття   і   може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак