Постанова
Іменем України
 
21 липня 2022 року
місто Київ
 
справа № 431/4588/20
провадження № 61-17541св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, приватний нотаріус Старобільського міського нотаріального округу Луганської області Басова Ольга Миколаївна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року, ухвалену колегією суддів у складі Луганської В. М., Коновалової В. А., Карташова О. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернувся до суду з позовом, у подальшому уточненим, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області 
(далі - Марківське ОУ ПФУ Луганської області) щодо недонарахування до виплати у повному обсязі суми грошей за період тривалістю у 34 місяці у розмірі 41 517, 06 грн, які в установленому законом порядку підлягають успадкуванню у виді недоотриманої пенсії, на одержання яких за життя мала право ОСОБА_2 , та щодо ненадання приватному нотаріусу Старобільського міського нотаріального округу Луганської області Басовій О. В. (далі - приватний нотаріус) повної інформації на запит про залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 ;
- визнати суму грошей у розмірі 41 517, 06 грн, що не були донараховані відповідачем Марківським ОУ ПФУ Луганської області до виплати як суму грошей - недоотриманої пенсії за період у 34 місяці, на одержання яких за життя мала право ОСОБА_2 , які в установленому законом порядку підлягають успадкуванню позивачем, а також суму інфляційного збільшення, яку не враховано при визначені спадкового майна, у виді недоотриманої пенсії за період з серпня 2014 року до грудня 2019 року, у розмірі 164 276, 88 грн;
- зобов`язати приватного нотаріуса включити до складу спадщини за спадковою справою № 28/2020 суму недоотриманої пенсії з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 205 793, 94 грн;
- зобов`язати Марківське ОУ ПФУ Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину виплатити позивачу суму грошей недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 205 793, 94 грн.
Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за життя перебувала на обліку у місті Краснодон Луганської області, яке окуповане у липні 2014 року.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно, зокрема грошові кошти у вигляді пенсії, які були недоотримані померлою за життя - за період, починаючи з моменту припинення, - липень 2014 року, до моменту смерті ОСОБА_2 - грудень 2019 року включно, що складає період у 65 місяців, приблизно 116 900, 00 грн, які мали бути виплачені позивачу як спадкоємцю.
На запит пенсійна установа надала нотаріусу письмове повідомлення, за змістом якого сума недоотриманої пенсії складає 70 109, 33 грн та яка буде зменшена з урахуванням статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення.
За разовим дорученням від 23 липня 2020 року № 46 позивачу була виплачена сума недоотриманої пенсії у розмірі 66 890, 05 грн.
Позивач вважав, що приватний нотаріус, обмежившись лише інформацією Марківського ОУ ПФУ Луганської області, не витребувала у відповідача достовірну інформацію про розмір невиплачених сум пенсії з моменту припинення з липня 2014 року до дня смерті ОСОБА_2 .
Зазначив, що згідно з інформацією Марківського ОУ ПФУ Луганської області від 13 січня 2021 року за період з 01 липня 2014 року до 30 липня 2014 року пенсія в сумі 1 221, 09 грн нарахована та виплачена Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краснодон. З 01 серпня 2014 року до 01 липня 2017 року - пенсія не нараховувалася. З 02 липня 2017 року до 30 листопада 2019 року пенсія нарахована за три останніх роки до дня звернення в сумі 64 362, 10 грн. Заборгованість із недоотриманої пенсії, яка повинна була увійти до складу спадщини, складає 41 517, 06 грн (34 місяці х 1 221, 09 грн).
Сума недоотриманих грошей у виді пенсії, яку потрібно сплатити згідно з правилами статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», складає 111 626, 39 грн. Розмір суми ненарахованої пенсії за 62 місяці з серпня 2014 року до моменту смерті - грудень 2019 року, з урахуванням інфляції на момент звернення - липень 2020 року, розмір суми пенсії, яка входить до складу спадщини, згідно з повідомленням Марківського ОУ ПФУ Луганської області складає 66 890, 05 грн.
Позивач зазначив, що нарахування пенсійних виплат повинно відбуватися з урахуванням коригування у зв`язку зі зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».
Інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період з серпня 2014 року до грудня 2019 року (день смерті спадкодавця).
Сума інфляційного збільшення, яку не враховано при виплаті недоотриманої пенсії за період з серпня 2014 року до моменту смерті ОСОБА_2 - грудень 2019 року, складає 164 276, 88 грн.
Загальна сума заборгованості становить 41 517, 06 грн (сума боргу) та 164 276, 88 грн (інфляційне збільшення), разом 205 793, 94 грн.
Стислий виклад заперечень інших учасників справи
Марківське ОУ ПФУ Луганської області заперечувало проти задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю.
Приватний нотаріус заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 29 березня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області задовольнив позов ОСОБА_1 частково.
Суд визнав протиправними дії Марківського ОУ ПФУ Луганської області щодо недонарахування до виплати у повному обсязі суми грошей за період тривалістю 34 місяці, у розмірі 41 517, 06 грн, які у встановленому законом порядку підлягають успадкуванню у виді недоотриманої пенсії, на одержання яких за життя мала право ОСОБА_2 , та щодо ненадання приватному нотаріусу повної інформації на запит про залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .
Визнав суму грошей у розмірі 41 517, 06 грн, що не були донараховані Марківським ОУ ПФУ Луганської області до виплати, як суму грошей недоотриманої пенсії за період у 34 місяці, на одержання яких за життя мала право ОСОБА_2 , які у встановленому законом порядку підлягають успадкуванню ОСОБА_1 , а також суму інфляційного збільшення, яку не було враховано при визначенні спадкового майна у виді недоотриманої пенсії, за період з серпня 2014 року до липня 2017 року, у розмірі 126 276, 20 грн.
Зобов`язав приватного нотаріуса включити до складу спадщини за спадковою справою № 28/2020 суму недоотриманої пенсії з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 167 793, 26 грн.
Зобов`язав Марківське ОУ ПФУ Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину виплатити ОСОБА_1 суму грошей недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 167 793, 26 грн. В іншій частині позову відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що Марківське ОУ ПФУ Луганської області припинило виплату пенсії з підстав, не передбачених законом.
Щодо пред`явленої позивачем вимоги про стягнення інфляційних витрат, які обраховано з серпня 2014 року до дня смерті ОСОБА_2 (грудень 2019 року), то відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» суд першої інстанції зробив висновок, що на суму, яка була виплачена за період з 01 липня 2017 року до грудня 2019 року, у розмірі 66 890, 05 грн, інфляційні індекси не можуть бути застосовані, оскільки зазначена сума була фактично отримана позивачем. Індексацію потрібно обраховувати лише на суму недоотриманої пенсії у розмірі 41 517, 06 грн, яка складає 126 276, 20 грн.
Постановою від 13 вересня 2021 року Луганський апеляційний суд скасував рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 березня 2021 року, ухвалив нове рішення.
Позов до Марківського ОУ ПФУ Луганської області задовольнив частково.
Визнав за ОСОБА_1 право у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01 серпня 2014 року до 01 липня 2017 року у розмірі 41 517, 06 грн.
Стягнув з Марківського ОУ ПФУ Луганської області на користь ОСОБА_1 недоотримані за життя ОСОБА_2 пенсійні виплати за період з 01 серпня 2014 року до 01 липня 2017 року у розмірі 41 517, 06 грн.
В іншій частині вимог позову до Марківського ОУ ПФУ Луганської області відмовив.
У задоволенні позову до приватного нотаріуса відмовив.
Здійснив розподіл судових витрат.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд зазначив, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Правила частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не поширюються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину, а тому позивач має право на отримання в порядку спадкування недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 серпня 2014 року до 30 червня 2017 року, у сумі 41 517, 06 грн.
Водночас, апеляційний суд переконаний, що пред`явлена вимога позивача про визнання дій Марківського ОУ ПФУ Луганської області щодо недонарахування та невиплати пенсії у розмірі 41 517, 06 грн, ненадання повної інформації на запит нотаріуса про залишок недоотриманої пенсії не є належним способом захисту прав спадкоємця. Належним способом захисту, що повністю відновлює порушене право позивача, є вимога про стягнення зазначених коштів.
Апеляційний суд також зазначив, що аналіз статті 1227 ЦК України та положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» свідчить, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не входить до складу спадщини.
Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати не була нарахована ОСОБА_2 за її життя, тому апеляційний суд вважав, що вимоги позивача про визнання права власності та стягнення коштів з урахуванням коригування у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці», в сумі 164 276, 88 грн, не підлягають задоволенню, оскільки таке право ОСОБА_2 за життя не набула.
Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 червня 2020 року не оспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення змін до нього у матеріалах справи немає, вимоги позивача про зобов`язання приватного нотаріуса Басової О. В. включити до складу спадщини суму недоотриманої пенсії з урахуванням інфляційного збільшення в розмірі 205 793, 94 грн задоволенню не підлягають.
Так само не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання Марківського ОУ ПФУ Луганської області на підставі свідоцтва про право на спадщину виплатити позивачу суму недоотриманої пенсії з урахуванням інфляційного збільшення у розмірі 205 793, 94 грн.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року в частині скасування рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 березня 2021 року, яким визнано суму недоотриманої пенсії у розмірі 126 276, 20 грн, з урахуванням інфляції у розмірі 167 793, 26 грн, а також зобов`язано Марківське ОУ ПФУ Луганської області виплатити позивачу грошові кошти у розмірі 167 793, 26 грн. Просить рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Заявник, наполягаючи на тому, що оскаржуване рішення суд апеляційної інстанції ухвалив з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, визначив як підстави касаційного оскарження цього судового рішення те, що апеляційний суд ухвалив оскаржувану постанову без урахування правових висновків Верховного Суду, а також те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у спадкових справах, а саме Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», статей 509, 625, 1218, 1227 ЦК України, статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», зокрема щодо включення до складу спадщини, крім суми недоотриманої пенсії, суми інфляційного збільшення.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи 
Відзиви на касаційну скаргу не надходили.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою від 08 квітня 2019 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
За правилами частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Визначаючи межі касаційного розгляду справи Верховний Суд врахував, що заявник оскаржує постанову апеляційного суду лише в частині скасування рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29 березня 2021 року, яким визнано суму недоотриманої пенсії у розмірі 126 276, 20 грн, з урахуванням інфляції у розмірі 167 793, 26 грн, а також зобов`язано Марківське ОУ ПФУ Луганської області виплатити позивачу грошові кошти у розмірі 167 793, 26 грн. Враховуючи, що в іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, Верховний Суд не надає оцінку законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови апеляційного суду в іншій частині.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонського району Луганської області, яке знаходиться на тимчасово не підконтрольній Україні території.
На запит приватного нотаріуса Басової О. М. Марківське ОУ ПФУ Луганської області повідомило, що за особовим рахунком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сума недоотриманої пенсії складає 70 109, 33 грн.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 червня 2020 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із залишку недоотриманої пенсії в сумі 70 109, 33 грн.
23 липня 2020 року позивач разовим платіжним дорученням № 909280138891/46 отримав недоотриману ОСОБА_2 пенсію у розмірі 66 890, 05 грн за період з 01 липня 2017 року до 01 грудня 2019 року.
Відповідно до довідки Марківського ОУ ПФУ Луганської області від 13 січня 2021 року пенсія в сумі 1 221, 09 грн за липень 2014 року була нарахована та виплачена Управлінням Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області. Пенсія за період з 01 серпня 2014 року до 30 червня 2017 року ОСОБА_2 не нараховувалася.
Недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 з 02 липня 2017 року до 31 грудня 2019 року виплачена одноразовим дорученням у сумі 66 890, 05 грн.
Оцінка аргументів касаційної скарги
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
У постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 576/1388/17 (адміністративне провадження № К/9901/5505/17) Верховний Суд зазначив, що:
«21. Виходячи з аналізу зазначених правових норм (статей 1218, 1219, 1219 ЦК України), предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
22. За матеріалами справи предметом спору є зобов`язання здійснити виплату сум індексації пенсії ОСОБА_2, і рішення суду першої інстанції не набрало законної сили, а тому право на ці кошти померлий не набув.
23. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 522/19647/17 та від 13 березня 2019 року у справі № 484/3648/16-а.
24. Отже спірні правовідносини не допускають правонаступництво. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що клопотання Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача підлягає задоволенню».
У справі, яка переглядається, позивач фактично просив здійснити перерахунок пенсії, нарахованої та не отриманої спадкодавцем за життя, зокрема, здійснити нарахування та виплатити суми індексації.
Враховуючи, що право на перерахунок грошових коштів має лише спадкодавець за життя, таке право не входить до складу спадщини, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Доводи касаційної скарги таких висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до помилкового тлумачення заявником норм матеріального права.
Щодо наведення заявником доводів про те, що відсутній висновок Верховного Суду про застосування у подібних правовідносинах правил статей 625, 1227 ЦК України у системному зв`язку, то Верховний Суд врахував, що ОСОБА_1 не просив суд стягнути втрати згідно з індексом інфляції за весь час прострочення виплати пенсії спадкодавцю. З огляду на те, що такі вимоги заявник не пред`являв у суді першої інстанції, тому, з урахуванням меж розгляду справи Верховним Судом, такі доводи касаційної скарги не підлягають оцінці.
Велика Палата Верховного Суду сформулювала, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову потрібно відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21)).
Тож для суду під час визначення меж судового розгляду є визначальними виключно фактичні підстави позову, наведені у поданій позивачем позовній заяві. На противагу фактичним підставам позову суд у його процесуальній діяльності не обмежують визначені позивачем правові підстави позову, оскільки саме правовою кваліфікацією обставин справи не обмежений суд під час вирішення спору.
Верховний Суд врахував, що позивач не визначав фактичними підставами позову прострочення виплати пенсії спадкодавцю та, як наслідок, застосування заходів відповідальності, а тому питання застосування правил статті 625 ЦК України до спірних правовідносин не підлягає дослідженню Судом у межах справи, яка переглядається. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Підсумовуючи, Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленої постанови не впливають. Інші доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки доказів, здійсненої судами, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції та не може бути здійснене цим судом під час перегляду оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи наведене, Верховний Суд зробив висновок, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Луганського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              С. О. Погрібний

                                                                                                                        І. Ю. Гулейков

                                                                                                                        О. В. Ступак