Дата документу 07.06.2022 Справа № 335/5242/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/5242/20        Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/1229/22        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Кухаря С.В.,
       Крилової О.В.
при секретарі: Ільїній А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі»на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа Комунальне підприємство «Водоканал», про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа КП «Водоканал», про захист прав споживачів.
В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1994 року, особовий рахунок НОМЕР_1 .
25 серпня 2010 року спеціалістами КП «Водоканал» у зв`язку з наявною заборгованістю за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» позивачці проведено відключення (блокування) до водовідведення (каналізації).
27 грудня 2019 року зі сторони третьої особи здійснено підключення до системи водовідведення (каналізації).
Відповідно до листа КП «Водоканал» від 09 січня 2020 року № 88/20/08 нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 25 серпня 2010 року по 27 грудня 2019 року по особовому рахунку НОМЕР_1 не здійснювались.
Підставою слугувало те, що вказані послуги не надавались і з технічних причин не могли надаватись.
Листом від 14 лютого 2019 року № 2299 КП «Водоканал» зазначило, що інформація щодо відключення квартири позивача була надана до Концерну «Міські теплові мережі» 10 вересня 2010 року листом вих. № 6836.
16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою від 16 січня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою списати заборгованість з особового рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25 серпня 2010 року до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись.
18 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою від 17 грудня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою списати заборгованість з її особистого рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25 серпня 2010 року до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись.
Листом від 16 січня 2020 року № П-2642/п Концерн «МТМ» відмовив в задоволенні заяви, мотивуючи відповідь тим, що з його сторони послуги з гарячого водопостачання водовідведення гарячого водопостачання, стоків гарячого водопостачання надавались за спірний період у повному обсязі.
Розмір нарахованої заборгованості складається з: 31615,55 грн. (гаряче водопостачання), 1270,04 грн. (водовідведення гарячого водопостачання), 850,08 грн. (стоки гарячого водопостачання).
15 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, які не надавались зі сторони Концерну «Міські теплові мережі», а саме: гаряче водопостачання на суму 31615,55 грн., водовідведення гарячого водопостачання на суму 1270,04 грн. стоки гарячого водопостачання на суму 850,08 грн.
Листом від 05 березня 2020 року № Вих.-07-14-13/1348 Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повідомило, що подана заява не підлягає задоволенню, а по суті сама заява не розглянута безпосередньо за предметом звернення і перевірка не проводилась.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 було відключено від водопостачання, та за період з 25 серпня 2010 року по 27 грудня 2019 року вона не користувалась водою за адресою реєстрації, позивач просила суд зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок шляхом зменшення плати за період з 25 серпня 2010 року по 27 грудня 2019 року нарахованої заборгованості на суму 31615,55 грн. послуги з гарячого водопостачання, на суму 1270,04 грн. послуги з водовідведення гарячого водопостачання, на суму 850,08 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2021 року позов задоволено. 
Зобов`язано Концерн «Міські теплові мережі»  здійснити перерахунок шляхом зменшення плати за період з 25 серпня 2010 року по 27 грудня 2019 року нарахованої заборгованості на суму 31615,55 грн. послуги з гарячого водопостачання, на суму 1270,04 грн. послуги з водовідведення гарячого водопостачання, на суму 850,08 грн.
Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Концерн «Міські теплові мережі» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2021 року скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги Концерн «Міські теплові мережі» зазначає, що згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 , який було складено фахівцями Філії Концерну «Міські теплові мережі» Шевченківського району 03 листопада 2010 року, послуга з постачання гарячої води надавалась в повному обсязі та на пропозицію відключити гаряче водопостачання в квартирі Споживач відмовилась. Позивач не зверталась на адресу Концерну «Міські теплові мережі» з проханням відключити гаряче водопостачання. В заяві від 23 лютого 2012 року ОСОБА_1 повідомляє Концерн «Міські теплові мережі» про те, що послуги з гарячого водопостачання надаються неналежної якості, а саме зазначає дати відключення гарячої, холодної води тощо в листопаді 2011 року, січні, лютому 2012 роках. При цьому, а Акті-претензії з приводу якості надання послуг теплопостачання від 04 грудня 2012 року зафіксовано, що споживач відмовився від заміру гарячої води. Щодо твердження ОСОБА_1 , що в заяві від 09 листопада 2015 року нею було повідомлено Концерн «Міські теплові мережі» про неможливість користуватись гарячою водою, оскільки вона приймає душ та здійснює прання речей у знайомих у гуртожитку, скаржник зазначає про те, що вказана заява дійсно містить подібну інформацію. Проте, зазначена заява не містила прохання відключити гаряче водопостачання, а містила лише прохання у зв`язку з вищевказаними обставинами списати борги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що суперечить нормам чинного законодавства. Споживач не відмовився у встановленому Законом порядку від отримання послуги з централізованого гарячого водопостачання. Враховуючи вищезазначене, у Концерну «Міські теплові мережі» відсутня інформація, яка підтверджує відключення гарячого водопостачання з 25 серпня 2010 року по 27 грудня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно, Концерн «Міські теплові мережі» не має підстав для здійснення перерахунку за послугу з централізованого гарячого водопостачання. Концерн «Міські теплові мережі» вважає, що ОСОБА_1 не надано суду першої інстанції будь-яких доказів того, що послуга саме з гарячого водопостачання не надається: акту відключення гарячого водопостачання тощо, таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовної заяви.
Також, Концерн «Міські теплові мережі» в апеляційній скарзі просять долучити до матеріалів справи копію Акту від 03 листопада 2010 року, копію Акту від 04 грудня 2012 року, копію заяви ОСОБА_1 від 23 лютого 2012 року, оскільки розгляду справи відбувався без виклику сторін, й у них була відсутня можливість надати додаткові докази. 
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Статтею 367 ЦПК України, визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «U№io№ Alime№taria Sa№ders S.A. v. Spai№» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Щодо клопотання Концерну «Міські теплові мережі» про долучення до матеріалів справи копій документів, які скаржник просить дослідити при апеляційному розгляді, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції при розгляді справи по суті, хоча ці документи були в наявності і відповідач не мав перешкод надати суду першої інстанції для дослідження, в апеляційній скарзі Концерн «Міські теплові мережі» посилається на ці документи та обґрунтовує свої доводи, що є порушенням вимог цивільного процесуального закону, клопотання Концерну «Міські теплові мережі» про залучення цих документів відхиляється колегією суддів як незаконне.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1994 року.
На підставі особового рахунку НОМЕР_1 відкритого на її ім`я Концерн «Міські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
25 серпня 2010 року спеціалістами КП «Водоканал» у зв`язку з наявною заборгованістю за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» ОСОБА_1 проведено відключення (блокування) до водовідведення (каналізації), про що складено акт (а.с 8).
КП «Водоканал»  надав Концерну «Міські теплові мережі» інформацію щодо відключення квартир споживачів, які мають заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, від внутрішньо будинкової системи водовідведення, 10 вересня 2010 року за вих. № 6836 до Концерну «Міські теплові мережі» було надано інформацію про відключення кв. АДРЕСА_1 .
Як вбачається з відповіді Концерну «Міські теплові мережі» від 05 листопада .2010 року на заяву ОСОБА_1 її повідомлено, що всі нарахування за надані послуги з централізовано опалення та постачання гарячої води на особистий рахунок виконуються на підставі даних КП «ВРЕЖО 10» та для отримання змін їй необхідно звернутися до КП «ВРЕЖО № 10».
За змістом заяви ОСОБА_1 , яка адресована на адресу Концерну «Міські теплові мережі», КП «Водоканал» , Начальнику ТОВ «Ремондис Запоріжжя», вона просить списати борги за адресою квартира АДРЕСА_1 . Виключити зареєстрованих осіб, що не проживають за вказаною адресою, включити каналізацію та водопостачання, оскільки в квартирі відсутні умови, що відповідають санітарним нормам.
27 грудня 2019 року КП «Водоканал»  здійснено підключення до системи водовідведення (каналізації).
Відповідно до листа КП «Водоканал»  від 09 січня 2020 року № 88/20/08 нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 25.08.2010 р. по 27.12.2019 р. по особовому рахунку НОМЕР_1 не здійснювались. Підставою слугувало те, що вказані послуги не надавались і з технічних причин не могли надаватись.
16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою від 16 січня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою перерахування заборгованості з особового рахунку НОМЕР_1 з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП «Водоканал», а саме з 25 серпня 2010 року до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись.
18 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою від 17 грудня 2019 року до Концерну «Міські теплові мережі» з вимогою перерахувати заборгованість з мого особистого рахунку з гарячого водопостачання з моменту відключення водовідведення та стоків зі сторони КП "Водоканал", а саме з 25 серпня 2010 року до відновлення системи водовідведення, оскільки комунальні послуги позивачу не надавались і не могли надаватись.
Листом від 16 січня 2020 року № П-2642/п відповідач відмовив в задоволенні заяви, мотивуючи відповідь тим, що з його сторони послуги з гарячого водопостачання водовідведення гарячого водопостачання, стоків гарячого водопостачання надавались за спірний період у повному обсязі.
Розмір нарахованої заборгованості складається з - 31615,55 грн. (гаряче водопостачання), 1270,04 грн. (водовідведення гарячого водопостачання), 850,08 грн. (стоки гарячого водопостачання).
15 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області щодо нарахування плати за житлово-комунальні послуги, які не надавались зі сторони Концерну «Міські теплові мережі», а саме: гаряче водопостачання на суму 31615,55 грн., водовідведення гарячого водопостачання на суму 1270,04 грн. стоки гарячого водопостачання на суму 850,08 грн.
Листом від 05 березня 2020 року № Вих.-07-14-13/1348 Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повідомило, що подана заява не підлягає задоволенню, а по суті сама заява не розглянута безпосередньо за предметом звернення і перевірка не проводилась.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Концерну «Міські теплові мережі» щодо здійснення перерахунку шляхом зменшення плати за період з 25 серпня 2010 року до 27 грудня 2019 року, нарахованої заборгованості на суму 31615,55 грн. послуги з гарячого водопостачання, на суму 1270,04 грн. послуги з водовідведення гарячого водопостачання, на суму 850,08 грн., суд першої інстанції виходив з того, що послуги відповідачем у вказаний період фактично не надавались, проте Концерн «Міські теплові мережі» продовжував здійснювати нарахування заборгованості на особовий рахунок ОСОБА_1 .
З зазначеним висновком колегія суддів погоджується.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку визначеному договором або законодавством.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.
Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.
Відповідно до ст. ст. 21,22 Закону України «Про захист прав споживачів» вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції (вартість послуги) визначено неналежним чином. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та /або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води водовідведення, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби.
Оскільки за матеріалами справи встановлено, що за адресою проживання ОСОБА_1 постачання води було відключено, про що було відомо Концерну «Міські теплові мережі», ОСОБА_1 також зверталась із заявами щодо неотримання послуг Концерну «МТМ», які останнім були залишені без реагування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості нарахування заборгованості за вказаний період.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегіясуддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» – залишити без змін.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2021 року у цій справі – залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 16 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: