П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/9604/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
03 серпня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Полонської міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 18-ї чергової сесії 1 скликання Полонської міської ради Полонського району Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 08 грудня 2016 року №10 "Про уповноваження осіб на вчинення нотаріальних дій" в частині уповноваження ОСОБА_2 на вчинення нотаріальних дій.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення 18-ї чергової сесії 1 скликання Полонської міської ради Полонського району, Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 08 грудня 2016 року №10 "Про уповноваження осіб на вчинення нотаріальних дій" в частині уповноваження ОСОБА_2 на вчинення нотаріальних дій.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ст. 11 Закону України "Про місцеве  самоврядування в Україні" виконавчим органом ради є виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, що в свою чергу підконтрольні та підзвітні відповідним радам.
Отже, на думку апелянта, вищим органом місцевого самоврядування є рада, а підзвітним та підконтрольним виконавчим органом ради є виконавчий комітет ради.
Тобто, приймаючи на засіданні 18-ї сесії Полонської міської ради Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 08 грудня 2016 року №10 "Про уповноваження осіб на вчинення нотаріальних дій" Полонська міська рада не виходила за межі своїх повноважень.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (батько позивача) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ОСОБА_1 24 травня 2021 року, звернувшись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини дізнався про заповіт від 30 листопада 2020 року за №108 від імені ОСОБА_3 (батька позивача), ОСОБА_4 .
Заповіт від 30 листопада 2020 року за №108 посвідчений старостою Новоселицького старостинського округу Полонської міської ради, Полонського району, Хмельницької області Рибій Світланою Сергіївною.
Повноваження на вчинення нотаріальних дій ОСОБА_2 надано рішенням 18-ї чергової сесії 1 скликання Полонської міської ради Полонського району, Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 08 грудня 2016 року №10 "Про уповноваження осіб на вчинення нотаріальних дій".
Позивач вважає, що вказане рішення є протиправним, оскільки в ньому орган місцевого самоврядування вирішив питання, яке відповідно до п.5 п. "б" статті 38 Закону України "Про органи місцевого самоврядування в Україні", належить до делегованих повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що виключно виконавчий комітет Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області мав повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів і який на момент прийняття даного рішення був утворений.
Враховуючи вказане, а також наявність рішення сесії  Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади від 29 грудня 2015 року №9 про визначення кількісного та затвердження персонального складу виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат2 у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.
Згідно ст. 37 Закону України "Про нотаріат" у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах; 6) видають свідоцтва про право на спадщину; 7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ст. 78 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.
Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.
Закон України від 21 травня 1997 року № 80/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів ради. 
Ці повноваження визначені у статтях 27-39 цього Закону. Законом розділено повноваження виконавчих органів на "власні" та "делеговані". Власними повноваженнями є такі повноваження, які належать до компетенції органів місцевого самоврядування.
Делеговані повноваження - це повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад (відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні")
Відповідно до ч. 1-2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. 
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Згідно вимог ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. 
Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. 
Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури. 
До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входять також за посадою секретар відповідної ради, староста (старости). 
Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради. 
Особи, які входять до складу виконавчого комітету, крім тих, хто працює у виконавчих органах ради на постійній основі, на час засідань виконавчого комітету, а також для здійснення повноважень в інших випадках звільняються від виконання виробничих або службових обов`язків з відшкодуванням їм середнього заробітку за основним місцем роботи та інших витрат, пов`язаних з виконанням обов`язків члена виконавчого комітету, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. 
На осіб, які входять до складу виконавчого комітету ради і працюють у ньому на постійній основі, поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови. 
Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. 
До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради.
Частиною 6 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
При цьому, підпунктом 5 пункту "б" частини 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).
Аналізуючи вищевикладені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що саме на виконавчий комітет як виконавчий орган міської ради, покладено повноваження щодо уповноваження посадової особи цього органу місцевого самоврядування повноважень щодо вчинення нотаріальних дій.
Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 607/15112/17-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.04.2020 року у справі №520/11935/18.
З матеріалів справи встановлено, що п. 1 рішення 1-ї сесії 1 скликання Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади "Про уповноважених осіб на вчинення нотаріальних дій" від 03.12.2015 №7 уповноважено виконуючих обов`язки старост з 04.12.2015 (до обрання на перших виборах старости), зокрема, ОСОБА_2 , як посадову особу органу місцевого самоврядування, вчиняти нотаріальні дії передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про нотаріат".
Також, рішенням 2-ї сесії І скликання Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади "Про визначення кількісного та затвердження персонального складу виконавчого комітету Полонської міської ради територіальної громади" від 29.12.2015 №9 вирішено визначити кількісний склад виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ в кількості 27 членів та затвердити персональний склад виконавчого комітеті Полонської міської ради ОТГ.
При цьому, в подальшому, п. 1 рішення 18 сесії І скликання Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади "Про уповноважених осіб на вчинення нотаріальних дій" від 08.12.2016 №10 уповноважено виконуючих обов`язки старост з 08.12.2016, зокрема, ОСОБА_2 , як посадову особу органу місцевого самоврядування, вчиняти нотаріальні дії передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про нотаріат".
Тобто, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що після прийняття рішення Полонською міською радою про визначення кількісного та затвердження персонального складу виконавчого комітету Полонської міської ради територіальної громади, міською радою відповідної територіальної громади прийнято рішення про уповноваження старост як посадових осіб органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дії, що свідчить про недотримання вимог ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки такі делеговані повноваження належать виконавчому комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що приймаючи на засіданні 18 сесії Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади рішення №10 від 08.12.2016 "Про уповноваження осіб на вчинення нотаріальних дій" Полонська міська рада не виходила за межі своїх повноважень, оскільки ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органом ради є виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, що в свою чергу підконтрольні та підзвітні відповідним радам, а отже вищим органом місцевого самоврядування є рада, а підзвітним та підконтрольним виконавчим органом ради є виконавчий комітет ради, колегія суддів зазначає наступне.
Так, статтею 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено загальну компетенція сільських, селищних, міських рад та виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад відповідно.
При цьому, ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яка визначає власні та делеговані повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, знаходиться в Главі 2 вказаного Закону, яка називається "Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад".
Отже, враховуючи вказане, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що Полонська міська рада об`єднаної територіальної громади, приймаючи на 18 сесії І  скликання рішення "Про уповноважених осіб на вчинення нотаріальних дій" від 08.12.2016 №10 діяла в межах наданих законом повноважень.
Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції враховано правову позицію, викладену в рішенні Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №607/15112/17-ц, при розгляді якої Верховним Судом застосовано Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 серпня 1994 року №22/5, яка на момент прийняття Полонською міською радою об`єднаної територіальної громади рішення "Про уповноважених осіб на вчинення нотаріальних дій" від 08.12.2016 №10, втратила чинність на підставі наказу Міністерства Юстиції України від 11.11.2011 №3306/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування".
Надаючи оцінку вказаним аргументам апелянта, колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (далі - Порядок № 3306/5).
Згідно п. 1.1, 1.2 розділу І Порядку №3306/5 перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат". 
Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. 
Тобто, аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин, органом місцевого самоврядування, якому належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад), є саме виконавчий орган міської ради, повноваження якого передбачені главою 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме статтею 38 вказаного Закону.
Також, судом апеляційної інстанції при розгляді справи враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року справа №520/11935/18.
Крім того, щодо посилань апелянта стосовно того, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи №520/11935/18 наявна інша судова справи, а саме «за адміністративним позовом Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова до Державного підприємства "Харківський монтажно-заготівельний завод" про стягнення заборгованості», колегія суддів зауважує, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем до матеріалів справи долучено копію постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року справа №520/11935/18 "за позовом ОСОБА_1 до Зарябинського сільського голови Олексенка Олександра Володимировича, Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії".
При цьому, згідно п. 1 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право, зокрема,  ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначати про публічно-правовий характер спірних правовідносин, оскільки позивач в даній справі оскаржує рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень з підстав порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, а також відсутності повноважень Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області на його прийняття.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Полонської міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.