ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 р. 	Справа № 520/422/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.
суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. 
за участю секретаря судового засідання  Токар А.В.
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської  митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 (суддя Зоркіна Ю.В.,     майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.07.21) по справі № 520/422/21
          за позовом            Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ"  
          до            Харківської  митниця Держмитслужби                    
          про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 році  Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» (далі по тексту - ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001150/2 від 15.07.2020;
- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001454/2 від 05.08.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001150/2 від 15.07.2020.
Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001454/2 від 05.08.2020.
Стягнуто на користь ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" судовий збір у сумі 5796 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення Харківський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які були надані відповідачем. Посилався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 02.04.2019 у справі №826/14258/15, від 02.04.2019 у справі №815/4150/14. Вказував на обов`язок позивача довести заявлену митну вартість товару з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 16.04.2019 у справі № 804/1627/15, а також, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 15.08.2019 у справі № 826/19400/15 зазначив про підстави витребування додаткових документів. Посилався на обставини спірних правовідносин, викладені ним у відзиві на позовну заяву. За результатами апеляційного розгляду відповідач просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив,  що суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ". Вказав, що посилання відповідача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає висновкам Верховного Суду, є безпідставним. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
21.02.2022 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду замінено відповідача Слобожанську митницю Держмитслужби правонаступником Харківською митницею.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача до судового засідання не зв`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 09.01.2020 між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та СEKSAN DEMІR СEKME Sanayi ve Ticaret Sirketi (Туреччина) укладено контракт №ECV02, за умовами якого продавець поставляє товари, які вказуються у інвойсах та/або додатках до цього контракту.
На виконання вимог контракту, сторони уклали додаток №5 від 28.05.2020, яким визначили найменування, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар, вантажовідправника.
Вказаним контрактом сторони узгодили поставку: оцинкованого штифту розміром 7,90х7,90х140,0мм зі сталі марки SAE1008 в кількості 4 тонни за ціною 780,00 доларів США за тонну, вартістю 3120,00 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х62,5мм, З ВУШКАМИ, зі сталі марки SAE1008 в кількості 3 тонни за ціною 800,00 доларів США за тонну, вартістю 2400,00 доларів США, оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х60,0мм, З ВУШКАМИ, зі сталі марки SAE1008 в кількості 2 тонни за ціною 800,00 доларів США за тонну, вартістю 1600,00 доларів США, оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х62,5мм, БЕЗ ВУШОК, зі сталі марки SAE1008 в кількості 10 тонни за ціною 800,00 доларів США за тонну, вартістю 8000,00 доларів США, оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х68,0мм, БЕЗ ВУШОК, зі сталі марки SAE1008 в кількості 1 тонна за ціною 800,00 доларів США за тонну, вартістю 800,00 доларів США, холоднокатаний пруток квадратного перетину , розміром 7.00х7.00х4000.00 мм зі сталі марки SAE1008 в кількості 2 тонни за ціною 605.00 доларів США за тонну , вартістю 1210.00 дол. США, всього на загальну суму 17130.00 дол. США.
Вказаний товар відвантажено на адресу покупця за комерційним інвойсом №CKS2020000000583 від 06.07.2020.
Додатком №7 від 29.06.2020 до контракту сторони узгодили поставку оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х62.5мм з вушками зі сталі марки SAE1008 в кількості 11 тон за ціною 805,00 доларів США за тонну, вартістю 8855.00 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х60.0мм з вушками зі сталі марки SAE1008 в кількості 5 тон за ціною 805,00 доларів США за тонну, вартістю 4025.00 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х68.0мм з вушками зі сталі марки SAE1008 в кількості 1 тон за ціною 805,00 доларів США за тонну, вартістю 805.00 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7,00х62.5мм безз вушок зі сталі марки SAE1008 в кількості 7 тонн за ціною 805,00 доларів США за тонну, вартістю 5635.00 доларів США; холоднокатаного пруток квадратного перетину , розміром 7.00х7.00х4000.00 мм зі сталі марки SAE1008 в кількості 2 тонни за ціною 625.00 доларів США за тонну , вартістю 625.00 дол. США, всього на загальну суму 19945.00 дол. США.
Вказаний товар відвантажено на адресу покупця за комерційним інвойсом №CKS2020000000688 від 27.07.2020.
Пуктом 1.2 додатку №5 та 7 встановлено, що умови поставки товарів за цим додатком є FOB Istambul/Kumport/Marport, Туреччина згідно з «Інкотермс-2010».
На виконання умов додатку №5 позивачем платіжними дорученнями в іноземній валюті перераховано на рахунок продавця оплату за товар, поставлений за цими додатками, а саме: платіжним дорученням № 307 від 01.07.2020 на суму 11991.00 доларів США. (70 відсотків попередня оплата згідно з п.1.3 Додатку № 5); платіжним дорученням №378 від 10.08.2020 на суму 5139.00 доларів США (остаточний розрахунок за додатком №5 згідно п..1.4 Додатку №5) всього на суму 17130.00 доларів США.
На виконання умов додатку №7 позивачем платіжними дорученнями в іноземній валюті перераховано на рахунок продавця оплату за товар, поставлений за цими додатками, а саме: платіжним дорученням №350 від 27.07.2020 на суму 13961.50 доларів США. (70 відсотків попередня оплата згідно з п.1.3 Додатку № 7); платіжним дорученням №383 від 12.08.2020 на суму 1207.50 та № 399 від 31.08.2020 на суму 4776.00 доларів США (остаточний розрахунок за додатком №7 згідно п..1.4 Додатку №) всього на суму 19945.00 доларів США.
15.07.2020 подано митну декларацію №UA807200/2020/010725 в електронному вигляді. Разом з митною декларацією підприємством подано документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: 
довідка про транспортні витрати №13-07/1 від 13.07.2020, рахунок-фактура про оплату транспортно-експедиційних послуг №1214 від 13.07.2020, зовнішньоекономічний контракт: копії Контракту №ECV02 від 09.01.2020 між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та ЗEKSAN DEMЭR ЗEKME Sanayi ve Ticaret Limited Юirketi (Туреччина); Додаток №5 від 28.05.2020 із зазначенням якісних та кількісних характеристик товару, його ціни, умов поставки та оплати, копія рахунку-фактури (інвойсу) № CKS2020000000583 від 06.07.2020 на суму 17130,00 доларів США, банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару: копію платіжного доручення в іноземній валюті №307 від 01.07.2020 про перерахування суми в розмірі 11991,00 доларів США року в адресу Продавця ЗEKSAN DEMЭR ЗEKME Sanayi ve Ticaret Limited Юirketi (Турция) у якості попередньої оплати за Додатком №5 від 28.05.2020 до Контракту № ECV02 від 09.01.2020, сертифікат про проходження товару форми А №D0083864 від 06.07.2020, сертифікат якості б/н від 17.07.2019, пакувальний лист № CKS2020000000583 від 06.07.2020, коносамент №KTLIST201271 від 10.07.2020, автотранспортну накладну №416920 від 13.07.2020,  договір про надання послуг митного брокера №116 від 19.11.2019, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів зборів інших держав №5684222 від 15.07.2020, експортну декларація №20343100ЕХ152788 від 06.07.2020, копія митної декларації країни відправлення №20343100ЕХ135183 від 16.06.2019.
За результатами розгляду наданих документів митницею складено картку відмови №UA807200/2020/00377 від 15.07.2020 та в подальшому прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001150/2 від 15.07.2020.
Прийняття Слобожанською митницею Державної митної служби України рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001150/2 обґрунтовано невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, визначеним у главі 9 МК України в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України; за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у ціновій базі ЄАІС про товари, митне оформлення яких вже здійснено за №UA500130/2020/204172 від 07.02.2020, UA807200/2020/9750 від 26.06.2020
Не погодившись із визначеною митною вартістю та з метою випуску товарів у вільний обіг Товариство здійснило оформлення митної декларації №UA807200/2020/010763 від 15.07.2020 в порядку статті 55 МК України з наданням фінансової гарантії.
Для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації №UA807200/2020/010725 від 15.07.2020, та керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, листом вих. №3009 від 30.09.2020, надано пояснення щодо висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи: копія комерційної пропозиції від 01.05.2020 до 31.06.2020, копія митної декларації країни відправлення 20343100EX152788 від 06.07.2020 із перекладом українською мовою; копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» №2091 від 29.09.2020; копія листа експедитора вих. №07/15072020 від 15 липня 2020 року; копія калькуляції ціни товару, що поставлявся б/н від 17.09.2020; виписка із бухгалтерської документації №2809-1 від 28.09.2020, що підтверджує оплату перевізнику за заявкою №27 від 01 липня 2020 року, в повному обсязі; копія Договору №2018-1206 транспортного експедирування від 12 червня 2018 року; копія заявки №27 від 01.07.2020 до Договору№2018-1206 транспортного експедирування від 12 червня 2018 року; копія платіжного доручення на оплату перевезення №3109 від 27.07.2020, посвідченого банком; копія виписки по рахунку № НОМЕР_1 від 27.07.2020, що підтверджує оплату перевізнику, посвідченої банком; копія акту надання послуг №1229 від 12 липня 2020 року; виписку з бухгалтерської документації №2809 від 28.09.2020, що підтверджує оплату постачальнику за поставлений товар в повному обсязі; виписку по рахунку № НОМЕР_2 за 01.07.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №307 від 01.07.2020, посвідчена банком; свіфтовку від 01.07.2020, посвідчена банком; платіжне доручення в іноземній валюті №378 від 10.08.2020, що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; виписку по рахунку № НОМЕР_2 за 10.08.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №378 від 10.08.2020, посвідчену банком; свіфтовку від 10.08.2020, посвідчену банком та пояснення по кожному з аргументів рішення, викладених в графі 33 рішення.
Також, 05.08.2020 подано митну декларацію №UA807200/2020/011874 в електронному вигляді, за якою відповідачем надано картку відмови-2 №UA807200/2020/00410 від 05.08.2020 на підставі того, що прийняте про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001454/2 від 05.08.2020 (згідно ст. 55 МКУ).
Разом з митною декларацією підприємством надано, документи що підтверджують митну вартість товару згідно з ч.2 ст. 53 МК України: довідка про транспортні витрати №30-07/3 від 30.07.2020, рахунок-фактура про оплату транспортно-експедиційних послуг №1331 від 30.07.2020, зовнішньоекономічний контракт: копії контракту №ECV02 від 09.01.2020 між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та ЗEKSAN DEMЭR ЗEKME Sanayi ve Ticaret Limited Юirketi (Туреччина); Додатку №7 до нього від 29.06.2020 із зазначенням якісних та кількісних характеристик товару, його ціни, умов поставки та оплати, копія рахунку-фактури (інвойсу) № CKS2020000000583 від 06.07.2020 на суму 17130,00 доларів США., банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару: копію платіжного доручення в іноземній валюті №350 від 27.07.2020 про перерахування суми в розмірі 13961,50 доларів США року в адресу Продавця ЗEKSAN DEMЭR ЗEKME Sanayi ve Ticaret Limited Юirketi (Турция) у якості попередньої оплати за Додатком №7 від 29.06.2020 до Контракту №ECV02 від 09.01.2020.
Разом з митною декларацією також подано: сертифікат якості б/н від 17.07.2019, пакувальний лист №CKS2020000000688 від 27.07.2020, коносамент №20041003525 від 27.07.2020, автотранспортну накладну №38 від 03.08.2020, сертифікат походження 0121286 від 27.07.2020, договір про надання послуг митного брокера №116 від 19.11.2019, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів зборів інших держав №5778262 від 05.08.2020, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №3170 від 05.08.2020, експортну декларація №20343100ЕХ172551 від 27.07.2020.
Прийняття Слобожанською митницею Державної митної служби України рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001454/2 обґрунтовано невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, визначеним у главі 9 МК України в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині 2 статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України; за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у ціновій базі ЄАІС про товари, митне оформлення яких вже здійснено за №UA500110/2020/4921 від 08.05.2020, UA807000/2020/001353/2 від 22.07.2020
Не погодившись із визначеною митною вартістю та з метою випуску товарів у вільний обіг Товариство здійснило оформлення митної декларації №UA807200/2020/011909 від 05.08.2020р. в порядку статті 55 МК України з наданням фінансової гарантії.
Для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації №UA807200/2020/011874 від 05.08.2020, та керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, позивачем листом вих. №2210 від 22.10.2020 надано свої пояснення щодо висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи: копія ВМД №UA500130/2020/204172 від 07.02.2020, копія комерційного інвойсу №CKS2020000000078 від 27.01.2020; копія ВМД №UA807200/2020/005604 від 03.04.2020; копія комерційного інвойсу №CKS2020000000295 від 23.03.2020; копія ВМД №UA500130/2020/219396 від 04.06.2020; копія комерційного інвойсу №CKS2020000000421 від 15.05.2020, копія комерційної пропозиції від 01.06.2020 до 31.07.2020, копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» №2306 від 20.10.2020; копія калькуляції ціни товару, що поставлявся б/н від 15.10.2020; виписка з бухгалтерської документації №1510-1 від 15.10.2020, що підтверджує оплату перевізнику в повному обсязі; копія Договору №2018-1206 транспортного експедирування від 12 червня 2018 року; платіжне доручення на оплату перевезення №3245 від 12.08.2020, посвідчене банком; виписка по рахунку № НОМЕР_2 від 12.08.2020, що підтверджує оплату перевізнику, посвідчена банком; копія акту надання послуг №1415 від 02 серпня 2020 року; виписка з бухгалтерської документації №1510 від 15.10.2020, що підтверджує оплату постачальнику за поставлений товар в повному обсязі; виписка по рахунку № НОМЕР_2 за 27.07.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №350 від 27.07.2020, посвідчена банком; свіфтовка від 27.07.2020, посвідчена банком; платіжне доручення в іноземній валюті №383 від 12.08.2020, що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; виписку по рахунку № НОМЕР_2  за 12.08.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №383 від 12.08.2020, посвідчену банком; свіфтовку від 12.08.2020, посвідчену банком; платіжне доручення в іноземній валюті №399 від 31.08.2020, що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; лист від 31.08.2020 про зміну призначення платежу по платіжному дорученню в іноземній валюті №399 від 31.08.2020; виписку по рахунку № НОМЕР_2 за 31.08.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №399 від 31.08.2020, посвідчену банком; свіфтовку від 31.08.2020, посвідчену банком, та пояснення по кожному з аргументів рішення, викладених в графі 33 рішення.
Скориставшись правом на оскарження рішень відповідача у судовому порядку, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України №4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є  вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до  частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частини 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України містить застереження, за яким у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено те, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року за №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно частин 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частини 4, 5 стаття 59 Митного Кодексу України).
Згідно з частиною 7 статті 59 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Цей висновок відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 у справі № 540/2219/18, .
Разом з тим, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17.
Судовим розглядом встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації №UA807200/2020/011874 від 05.08.2020, та керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, позивачем листом вих. №2210 від 22.10.2020 надано свої пояснення щодо висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи: копія ВМД №UA500130/2020/204172 від 07.02.2020, копія комерційного інвойсу №CKS2020000000078 від 27.01.2020; копія ВМД №UA807200/2020/005604 від 03.04.2020; копія комерційного інвойсу №CKS2020000000295 від 23.03.2020; копія ВМД №UA500130/2020/219396 від 04.06.2020; копія комерційного інвойсу №CKS2020000000421 від 15.05.2020, копія комерційної пропозиції від 01.06.2020 до 31.07.2020, копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» №2306 від 20.10.2020; копія калькуляції ціни товару, що поставлявся б/н від 15.10.2020; виписка з бухгалтерської документації №1510-1 від 15.10.2020, що підтверджує оплату перевізнику в повному обсязі; копія Договору №2018-1206 транспортного експедирування від 12 червня 2018 року; платіжне доручення на оплату перевезення №3245 від 12.08.2020, посвідчене банком; виписка по рахунку № НОМЕР_2 від 12.08.2020, що підтверджує оплату перевізнику, посвідчена банком; копія акту надання послуг №1415 від 02 серпня 2020 року; виписка з бухгалтерської документації №1510 від 15.10.2020, що підтверджує оплату постачальнику за поставлений товар в повному обсязі; виписка по рахунку № НОМЕР_2 за 27.07.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №350 від 27.07.2020, посвідчена банком; свіфтовка від 27.07.2020, посвідчена банком; платіжне доручення в іноземній валюті №383 від 12.08.2020, що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; виписку по рахунку № НОМЕР_2  за 12.08.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №383 від 12.08.2020, посвідчену банком; свіфтовку від 12.08.2020, посвідчену банком; платіжне доручення в іноземній валюті №399 від 31.08.2020, що підтверджує оплату за поставлений товар, посвідчене банком; лист від 31.08.2020 про зміну призначення платежу по платіжному дорученню в іноземній валюті №399 від 31.08.2020; виписку по рахунку № НОМЕР_2 за 31.08.2020, що підтверджує переведення коштів по платіжному дорученню №399 від 31.08.2020, посвідчену банком; свіфтовку від 31.08.2020, посвідчену банком, та пояснення по кожному з аргументів рішення, викладених в графі 33 рішення.
Посилання апелянта на те, що спрацювання ризиків АСАУР свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів є  слушними, проте спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та в разі необхідності  витребувати у декларанта конкретний перелік документів, яких не вистачає для митного оформлення та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001150/2 від 15.07.2020 та №UA807000/2020/001454/2 від 05.08.2020 необґрунтовані та підлягають скасуванню.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд переглянувши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно довимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержаннямнорм матеріального і процесуального права.
Посилання  апелянта на не підтвердження   документально товариством  заявленої митної вартості товарів,  колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки  долученими до матеріалів справи  документами підтверджується вартість транспортних послуг, які з урахуванням приписів МК україни також були надані до митного органу. 
Доводи апелянта, що судом першої інстанції не врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 15.08.2019 (справа №826/19400/15), від 13.01.2021 (справа №805/2942/16-а), від 02.04.2019 (справи №826/14258/15 № 815/4150/14), суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки вони стосуються інших фактичних обставин.
Щодо інших доводів апелянта суд зазначає.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року по справі № 520/422/21  залишити без змін  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Постанова складена в повному обсязі  31.05.22.