ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року                                        м. Дніпро                    Справа №  904/9686/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тернопільводоканал» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 (с. Ніколенко М.О.; повне рішення складено 28.03.2022) у справі № 904/9686/21
за позовом Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецтех», м. Нікополь, Дніпропетровської області
третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, – Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, м. Дніпро
про стягнення збитків у сумі 9758,32 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» 9758,32 грн заподіяних збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку з реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за поставлений товар, що позбавило покупця права включення сум ПДВ отриманого товару до податкового кредиту, та спричинило збитки у розмірі ПДВ на суму 9758,32 грн
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 у справі № 904/9686/21 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю всіх елементів складу господарського правопорушення, з наявністю яких законодавець пов`язує застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що в діях відповідача відсутня протиправність поведінки та причинно-наслідковий зв`язок з обставинами, що завадили позивачу включити спірну суму ПДВ до податкового кредиту, оскільки судом встановлено, що відповідач у встановлені Податковим кодексом України строки зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація яких протиправно зупинена податковим органом, що встановлено рішенням Дніпропетровського адміністративного суду від 15.04.2021 у справі № 160/900/21, яким відповідне рішення податкового органу скасоване та зобов`язано виключити відповідача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 у справі № 904/9686/21 і ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, внаслідок чого ухвалене рішення є необґрунтованим, неправомірним і підлягає скасуванню.
Скаржник зазначає, що відсутність податкових накладних за отриманий від відповідача товар в Єдиному реєстрі податкових накладних спричинило йому збитки, оскільки суму ПДВ у розмірі 9758,32 грн покупець не зміг віднести до складу податкового кредиту.
Скаржник вважає, що відсутність вини відповідача у зупиненні податковим органом реєстрації податкової накладної, не звільняє його від компенсації за заподіяну шкоду. Крім того, у разі відшкодування завданих позивачу збитків, відповідач має право регресної вимоги до податкової, протиправність дій якої із зупинення реєстрації податкової накладної спричинило збитки позивачу.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її доводів, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Відповідач зазначає, що в його діях відсутній склад господарського правопорушення, що виключає відповідальність у вигляді збитків, оскільки зупинення зареєстрованих ним у встановлені Податковим кодексом України податкових накладних сталося через неправомірні дії податкової, що встановлено рішенням суду в адміністративній справі.
Також відповідач звертає увагу, що він не зобов`язаний відшкодовувати позивачу збитки з невідшкодованого державою ПДВ, оскільки положення пункту 5.7 Договору не визначають особу, на яку покладено обов`язок такого відшкодування, а передбачають лише наявність права покупця на таке відшкодування.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Тернопільводоканал» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 у справі № 904/9686/21.
Розгляд скарги вирішено провести в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» договір поставки товару № 337-Т від 22.06.2020.
Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця матеріальні цінності за кодом ДК 021:2015 (42130000-6 «Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої»), а саме: вентилі та крани, згідно зі специфікацією (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору (надалі – товар), а покупець – прийняти та оплатити зазначений товар на умовах цього договору.
На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 58549,92 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними № 201 від 18.08.2020, № 244 від 21.09.2020, № 261 від 12.10.2020, № 262 від 12.10.2020.
Пунктом 5.7 договору передбачено, що у випадку порушення постачальником терміну реєстрації податкової накладної в ЄРПН, передбаченого чинним на той момент законодавством, покупець має право на відшкодування суми невідшкодованого державою податку на додану вартість, а також на відшкодування збитків, понесених в результаті втрати права на податковий кредит.
На підставі вказаних поставок позивачем оформлені податкові накладні, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме:
- податкова накладна № 10 від 18.08.2020 на суму 2589,60 грн зареєстрована 11.09.2020 за № 9229765735;
- податкова накладна № 16 від 18.09.2020 на суму 4747,20 грн зареєстрована 06.10.2020 за № 9253739900;
- податкова накладна № 16 від 12.10.2020 на суму 4240,80 грн зареєстрована 30.10.2020 за № 9283381813;
- податкова накладна № 15 від 12.10.2020 на суму 46972,32 грн зареєстрована 30.10.2020 за № 9283420225.
Реєстрація зазначених податкових накладних зупинена податковим органом на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі № 160/900/21 визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку № 10067 від 30.07.2020, № 11897 від 21.09.2020, № 12561 від 22.10.2020, у яких прийнято рішення про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» критеріям ризиковості платника податку. 
Зобов`язано Державну податкову службу України виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Промспецтех» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

6.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.
Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму з ПДВ 58549,92 грн. Сума ПДВ за видатковими накладними становить 9758,32 грн.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Така податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, – до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, – до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача – платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, – протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Відсутність факту реєстрації платником податку – продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Матеріалами справи підтверджується складення податкових накладних на поставлений відповідно до умов Договору товар на суму ПДВ і їх реєстрація в межах встановлених Податковим кодексом України строків, що підтверджується квитанціями № 1 про реєстрацію податкових накладних.
Відповідач належним чином склав і зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні стосовно кожної партії поставленого в межах Договору товару, у встановлені Податковим кодексом України строки.
Разом з тим, реєстрацію податкових накладних зупинено податковим органом на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.
Підставою позову у даній справі є те, що позивач не зміг скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання шляхом віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 9758,32 грн до складу податкового кредиту.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Тобто, збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).
Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки – збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (пункт 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдає покупцю збитків
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18.
Водночас, як встановлено матеріалами справи, відповідач виконав вимоги статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкової накладної, в той час, як внаслідок протиправних дій податкового органу реєстрація цих податкових накладних зупинена, що встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  15.04.2021 у справі № 160/900/21.
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України  обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву судове рішення, що набрало законної сили.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності у діях відповідача правопорушення та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
Апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника, що у даному випадку відсутність вини відповідача не звільняє його від обов`язку відшкодування заподіяної неможливістю включення податкового кредиту за поставлений товар шкоди, оскільки обов`язковим елементом відповідальності за заподіяні збитки законодавець визначає саме протиправність поведінки завдавача шкоди, в той час позивач не зміг включити спірну суму ПДВ до податкового кредиту через винні дії саме податкового органу, що встановлено вищенаведеним рішенням суду в адміністративній справі.
На підставі вищевикладеного апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої статті 240 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тернопільводоканал» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 у справі № 904/9686/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2022 у справі № 904/9686/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.08.2022.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                Л.А. Коваль