КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/4380/2022           
справа №361/6073/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 24 травня 2022 року                                                                                               м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Веттор», подану адвокатом Шаповаловим Максимом Сергійовичем, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Василишина В.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Веттор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я,-
 
встановив:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1   звернувся до суду із  позовом до Приватного підприємства «Веттор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я. 
 
Позовні вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2017 року близько 10:15 год. в місті Бровари Київської області, по вулиці Київська, будинок 231 в напрямку м.Чернігова  сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля БАЗ А079.23, що належить ПП «ВЕТТОР» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mitsubishi LanserX» під керуванням ОСОБА_1 .
 
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2017 року у справі №361/5513/2017-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
 
В результаті зазначеної ДТП здоров`ю позивача завдано шкоди. Вказує, що з 04.09.2017 по 15.09.2017 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Неврологічному відділенні Смілянської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у вигляді вогнищевої неврологічної мікросимптоматики, синдром інтакраніальної гіпертензії, стійкого вираженого цефалічного синдрому, що підтверджується випискою з історії хвороби №3681/512.
 
За період проходження лікування позивачем здійснювались витрати на придбання лікарських засобів на загальну суму 1 780,92 гривні. 17 вересня 2017 року за результатами магнітно-резонансної томографії головного мозку у позивача було виявлено МР-картину прозорої перегородки. МР ознаки кістозної перебудови шишковидної залози.
 
Через отримані травми позивач тривалий час перебував на лікуванні, був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя. Наслідки травм, отриманих у результаті ДТП, змушують позивача щорічно проходити обстеження та лікування.
 
Окрім цього, вказує, що позивач не може керувати автомобілем через страх, що викликаний ДТП, яка з ним відбулась.
 
Мотивуючи наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1780,92 гривні, на відшкодування моральної шкоди 20000 гривень, а також стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви.
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягнути з ПП «Веттор» 10000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди здоров`я, та судові витрати в розмірі 840,00 гривень. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
 
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, 09 грудня 2021 року ПП «Веттор» подано апеляційну скаргу. 
 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що власником транспортного засобу «БАЗ А-079.23» д.н.з. НОМЕР_1 є ПП «А.Т.Н.». Зазначає, що вказаний автомобіль було застраховано за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6727350 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров`ю потерпілим в розмірі 200000,00 гривень в ПрАТ «СК «Провідна». Страховиком було виконано  обов`язок перед страхувальником та сплачено потерпілій стороні ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 89600,00 гривень за шкоду, завдану майну.
 
Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Вказує що відповідачем у справі має бути страховик завдавача шкоди.
 
Звертає увагу суду, що подібний позов до ПП «Веттор» вже було пред`явлено по цивільній справі №361/7292/17 за позовом ОСОБА_3 до ПП «Веттор» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, третя особа - ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Провідна».
 
Вказує, що жодних заяв під час ДТП від 01.09.2017 до Броварського ВП ГУНП в Київській області про отримання тілесних ушкоджень після ДТП від ОСОБА_1 не надходило, як наслідок не було внесено даних до ЄРДР про наявність потерпілих в ДТП від 01.09.2017 року та не було відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 286 КК України, що виключає причинно-наслідковий зв`язок між подією від 01.09.2017 та отриманими позивачем тілесними ушкодженнями, які він вказує у позовній заяві.
 
Зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та мало місце не правильне застосування норм матеріального та процесуального права.
 
Мотивуючи наведеним, ПП «Веттор» просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2021 та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом установлено, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частино 1 статті 124 КУпАП (а.с.6).
 
З даних виписки історії хвороби №3681/512 убачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Смілянської центральної районної лікарні ім. Софії Бобринської з 04.09.2017 по 15.09.2017 року. Діагноз зазначений закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у вигляді вогнищевої неврологічної макросимтоматики, синдром інтракраніальної гіпертензії, стійкого вираженого цефалічного синдрому (а.с.7).
 
З даних фіскальних чеків убачається, що були придбані ліки на загальну суму 178о,84 гривні (а.с.8-9).
 
Матеріали справи містять виписки магнітної-резонансної томографії від 17.09.2017 року та 16.09.2018 року (а.с.10-11).
 
З даних виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 02.10.2019 року убачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні з 23.09.2019 по 02.10.2019 рік. У графі діагноз вказано наслідки закритої черепно-мозкової травми (2017 року струс головного мозку), у вигляді посттравматичної енцефалопатії з гіпертензіонно-лікворним, цефалічним синдромом, кіста прозорої перегородки (а.с.13-14).
 
З даних полісу №АК/6727350 від 14.07.2017 року убачається, що транспортний засіб БАЗ А079 д.н.з. НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ «СК «Провідна». Страхові суми на одного потерпілого визначено: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 200 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 гривень (а.с.59).
 
З даних відповіді ПрАТ "СК "Провідна" №17-10/13518 від 30.10.2017 року на звернення ОСОБА_1 убачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» не має можливості здійснити відшкодування понесені в наслідок ДТП, оскільки у постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2017 року не зазначено, що ОСОБА_1 є потерпілою особою внаслідок ДТП, яка сталася 01.09.2017 року (а.с.79).
 
Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведений факт отримання моральної шкоди, що полягає у негативному впливі на моральний стан та душевні страждання внаслідок  ДТП з вини працівника відповідача.
 
В частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків рішення суду не оскаржується, відтак рішення місцевого суду в цій частині не переглядається апеляційним судом.
 
Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням та утриманням транспортних засобів, механізнім, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоктивних, вибухо- і вогненебезпечних ті інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
 
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вони їй не відшкодовуються; 3) за наявності вини всіх особі, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
 
Згідно частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
 
Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави для висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. В цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
 
Поряд з цим, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
 
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
 
Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
 
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).
 
Отже відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливо за умови, що згідно з цим договором або Законом України`Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування ( зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір заданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
 
Установлено, що згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6727350 від 14 липня 2017 ( страхувальник ПП "Веттор") страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн.
 
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Статтею 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
 
Встановивши, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ПП "Веттор" була застрахована у ПрАТ "СК "Провідна", місцевий суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди, не врахувавши положень цитованої вище статті  26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
 
Оскільки 5 % від 200000 грн складає 10000 грн, відтак в межах цієї суми страхова компанія може нести відповідальність з відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.
 
В межах цієї справи позовних вимог до страховика не заявлено, страховик не є стороною цього спору, відтак апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання про стягнення із страхової компанії суми відшкодування, визначеної статтею 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
 
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права, що згідно положень статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в оскарженій частині та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
 
Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення та не впливають на висновок апеляційного суду про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди.
 
Оскільки підстав для зміни рішення місцевого суду не убачається, апеляційна скарга задовольняється частково.
 
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Веттор», подану адвокатом Шаповаловим Максимом Сергійовичем, задовольнити частково.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року в оскарженій частині щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат  - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Веттор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                                                              В.В. Соколова