ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 травня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/2930/21 
Номер провадження 22-ц/816/339/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2021 року у складі судді Цвєлодуб Г.О., ухваленого у м.Ромни Сумської області,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ТОВ «Сумигаз збут» звернулося до суду з позовом і просило стягнути з відповідача заборгованість за послугу з розподілу природного газу в сумі 2005 грн.25 коп., інфляційні збитки в сумі 42 грн.77 коп., 3% річних в сумі 21 грн.36 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він надає послуги з розподілу природного газу побутовим споживачам, зокрема і відповідачці у справі ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Боржник свого обов`язку щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу у повному обсязі не виконав у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.01.2021 по 20.09.2021 у розмірі 2005 грн 25 коп.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2021 року позов було задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 2005 грн 25 коп., інфляційні збитки в сумі 42 грн 77 коп., 3% річних в сумі 21 грн.36 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог .
Вказує, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на Постанови НКРЕКП № 3021 від 24.12.2019 року, № 1159 від 24.06.2020 року, № 2770 від 30.12.2020 року , № 124 від 30.01.2021 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз», в той же час ці нормативні акти не пройшли реєстрацію у Міністерстві юстиції України , а отже і не набрали чинності , а тому не можуть застосовуватись при обрахуванні плати за розподіл спожитого газу.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумигаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачці на праві власності належить домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1 ( а.с.7-8)
Постановою НКРЕКП від 19.06.2017 № 814 Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області .
Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2770 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «СУМИГАЗ» з 01.01.2021 року встановлений тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,28 грн за 1 куб.м. на місяць без урахування ПДВ.
Між сторонами було укладено публічний договір на розподіл природного газу , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов`язувався відповідачу надавати послуги з розподілу природного газу, а відповідач зобов`язується проводити оплату позивачу даної послуги до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.
Втім відповідач зобов`язання належним чином не виконала, надані послуги з розподілу природного газу вчасно не сплачувала внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2021 по 20.09.2021 в розмірі 2005,25 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача заборгованість за надані послуги суд першої інстанції виходив з того, що договір є обов`язковим для виконання сторонами , одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається , але в порушення вимог передбачених ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідачем заборгованість за послуги з розподілу природного газу не була погашена, тому вона підлягає стягненню в судовому порядку з урахуванням наслідків передбачених ст.625 ЦК України .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.
Відносини між сторонами регулюються на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 .
Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494.
Відповідно до вимог передбачених ст.633 ЦК України публічним є договір , в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів , виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування , послуги зв`язку, медичне, готельне , банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст..610 ЦК України , порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що між сторонами на підставі публічного договору склалися договірні відносини щодо послуг з розподілу природного газу з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України , шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору, а оскільки відповідач не виконала умов укладеного договору то заборгованість за надані послуги підлягає стягненню в судовому порядку з урахуванням вимог передбачених ч.2 ст.625 ЦК України .
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування постанов НКРЕКП , якими встановлено тарифи на послуги розподілу природного газу, оскільки вони не пройшли державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України , а отже , на думку апелянта , і не набули чинності.
На підставі ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що обрахунок вартості спожитої послуги за розподіл природного газу з 01.01.2021 позивачем здійснюється відповідно до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 № 2779 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу» .
Законом України «Про Національну комісію , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг « визначено правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення. 
Частиною 1 ст. 1 вищезазначеного закону передбачено, що Національна комісія , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі Регулятор) , є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом , який утворюється Кабінетом Міністрів України .
Порядок організації роботи Регулятора визначений ст.14 цього закону і, зокрема, частинами 7-8 передбачено , що рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.
Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.
Рішення Регулятора, крім тих частин рішень, що містять таємну інформацію, підлягають оприлюдненню протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття на офіційному веб-сайті Регулятора. Обсяг конфіденційної інформації, що не підлягає розкриттю, визначається Регулятором на підставі клопотання заінтересованих осіб з урахуванням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність) , можуть бути оскаржені до суду відповідно до частини першої та другої ст.55 Конституції України .
В той же час , в порядку передбаченому законом норма статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг « щодо порядку набрання чинності рішень НКРЕКП не визнавалась такою , що не відповідає Конституції України, а отже є чинною.
Також, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постанови НКРЕКП № 3021 від 24.12.2019 року, № 1159 від 24.06.2020 року, № 2770 від 30.12.2020 року , № 124 від 30.01.2021 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз» не пройшли реєстрацію у Міністерстві юстиції України , а отже і не набрали чинності , а тому не можуть застосовуватись позивачем при обрахуванні плати за розподіл спожитого газу.
В той же час, зазначеними вище постановами НКРЕКП встановлювались тарифи на послуги щодо розподілу природного газу для АТ «Закарпатгаз» і тому жодним чином не регулюють встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз» .
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, який обґрунтовуючи розмір заборгованості відповідача у справи за надані послуги керувався постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2770 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «СУМИГАЗ». 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням викладеного рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   С. С. Ткачук