ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6477/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня  2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1   до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Ліквідаційна комісія Департаменту Державної служби охорони при МВС України та Департамент поліції охорони Національної поліції України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1   звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Ліквідаційна комісія Департаменту Державної служби охорони при МВС України та Департамент поліції охорони Національної поліції України, в якому просив:       
- визнати висновок за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності Міністерства внутрішніх справ України при винесенні від 07.08.2019, таким, що не відповідає вимогам Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;
- скасувати висновок за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності Міністерства внутрішніх справ України від 07.08.2019, як незаконний;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у перекладанні своїх функцій, як суб`єкта владних повноважень, на третіх осіб щодо прийняття рішення про виплату або відмову про таку виплату на підставі та у випадках, передбаченими Порядком №850, за матеріалами стосовно ОСОБА_1 , які повторно направлялися на розгляд Міністерству внутрішніх справ України 15.10.2019 ліквідаційною комісією Департаменту Державної служби охорони при МВС України, та невиконанні вимог Порядку №850 щодо розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 , які 15.01.2020 також направлено до Міністерства внутрішніх справ України, в результаті чого порушується право позивача на отримання одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, в розмірі - 352 400,00 грн., визначеному висновком від 12.04.2018 ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України, а саме: прийняти рішення (висновок) про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 352 400,00 грн. за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України та направити його до Національної поліції України для видання наказу та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 352 400,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
09 лютого 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2018 у справі №826/9847/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019, визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйняті рішення за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути подані ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) документи до ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України, до Департаменту поліції охорони Національної поліції України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 352 400,00 грн. у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року та прийняте відповідне рішення; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України за результатами розгляду документів поданих ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, надіслати на адресу ОСОБА_1 відповідне рішення про виплату одноразової грошової допомоги а6o про відмову такої виплати з зазначенням мотивів відмови відповідно до п.14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2018 у справі №826/9847/18 та за наслідком розгляду документів, поданих ОСОБА_1 та висновку ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України від 12.04.2018 про призначення одноразової грошової допомоги, відповідачем 07.08.2019 прийнято висновок за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС та вирішено направити висновок до Національної поліції України для приведення у відповідність до вимог законодавства та вчинення дій із вирішення питання, за умови наявності передбачених законодавств підстав, призначення та виплати одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. 
Ліквідаційна комісія Департаменту Державної служби охорони при МВС України після усунення недоліків зазначених у висновку від 07.08.2019 направила до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України листом від 15.10.2019 матеріали для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .  
Однак, відповідач листом від 14.11.2019 №15/2-4561 повернув документи для надсилання їх за належністю до Національної поліції України. 
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом     для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом     для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Відповідно до пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Згідно з частиною 2 статті 97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського  встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого     Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок), грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом  для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Згідно з пунктом 9 Порядку,  МВС  в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів     приймає рішення про призначення або  у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про  відмову в призначенні  грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 14 Порядку встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:
учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
З аналізу наведених положень вбачається, що Порядком, зокрема, пунктом 7 встановлено вимоги до заяви та копії документів, які необхідно долучити до останньої з метою отримання грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності. Разом з цим, пункт 14 Порядку визначає чіткі підстави для відмови у призначенні і виплаті грошової допомоги. 
Як вбачається зі спірного висновку від 07.08.2019 року, відповідач зазначив про невідповідність інформації, що зазначена у пункті 12 довідки, інформації, що зазначена пункті 12 свідоцтва про хворобу заявника від 04.01.2016 №5.
Проте, колегія суддів критично ставиться до такого твердження, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, що ним вчинялись заходи щодо перевірки таких фактів. 
При цьому, відповідач, перебираючи  на себе повноваження з контролю над МСЕК, безпідставно відхилив  їх висновки щодо остаточного визначення ними відповідного діагнозу та причин встановлення позивачу інвалідності.
Між тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №826/1383/18 обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України, вичерпний перелік випадків, за яких може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку.     
Отже, з аналізу спірного рішення колегія суддів приходить до висновку, що фактично МВС України на формальних підставах відмовило позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. В ході розгляду справи не встановлено обставин, передбачених пунктом 14 Порядку для відмови позивачу у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги. 
Крім того, відмова у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги на підставі того, що виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повинна бути здійснена Національною поліцією України в установленому законодавством порядку за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для останньої була предметом розгляду в адміністративній справі №826/9847/18. 
У вказаному рішенні суд дійшов до висновку, що позивач має право на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України. 
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, протиправність бездіяльності у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу із наведених вище підстав встановлено судовим рішенням у справі №826/9847/18, а відтак, в контексті положень частини 4 статті 78 КАС України, доказуванню не підлягають. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновку за результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2-ї групи інвалідності Міністерства внутрішніх справ України від 07.08.2019 року та наявності правових підстав для його скасування.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.